Постанова

Іменем України

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 720/1493/16-ц

провадження № 61-20129св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач за первісним та зустрічним позовами - Топорівська сільська рада Новоселицького району Чернівецької області,

позивач за зустрічним позовом, третя особа за первісним позовом - ОСОБА_3 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_5 ,

представник позивачів за зустрічним позовом - ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області у складі судді

Вівчар Г. А. від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю., від 02 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Топорівська сільська рада Новоселицького району Чернівецької області, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно та встановлення фактів, що мають юридичне значення.

ОСОБА_1 вказує, що будинок

АДРЕСА_1 відносились до соціальної групи господарств - робочий двір, та з

01 липня 1990 року по 15 квітня 1991 року в ньому проживало 5 осіб - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Топорівської сільської ради від 03 червня 2016 року за № 574. Однак ОСОБА_11 вважає, що вказаний будинок із надвірними спорудами належить ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які безпосередньо приймали участь у будівництві вказаного будинку з надвірними спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину будинку, яку прийняла його дружина

ОСОБА_8 та його донька ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , після її смерті відкрилась спадщина на 3/10 частини будинку. Спадщину прийняла її донька

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 , спадщина після її смерті відкрилась на 3/5 частини будинку з надвірними спорудами, яку прийняв її чоловік ОСОБА_9 , вступивши в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 помер і все своє майно заповів

ОСОБА_11 .

Позивач вважає, що спадщина відкрилась на весь житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: на 6/8 частин, які спадкодавець успадкував після смерті дружини, та 2/8 частини, які належали йому.

ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною донькою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А також, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на житловий будинок

АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літери «А», сараїв літер «Б», «В», літньої кухні літери «Г», погребу літер «Пг», гаража літери «Д», вбиральні літери «Е», колодязя № 1. огорожі № 2-4.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі ОСОБА_6 , подали до суду зустрічний позов про встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовують тим, що станом на 01 липня 1990 року й по 15 квітня 1991 року спірне господарство відносилось до соціальної групи

господарств - колгоспний двір, та в спірному будинку в цей період були зареєстровані й проживали ОСОБА_7 , 1912 року народження, ОСОБА_8 , 1922 року народження, ОСОБА_9 , 1941 року народження, ОСОБА_10 , 1947 року народження, ОСОБА_3 ,

1966 року народження, ОСОБА_4 , 1969 року народження, та

ОСОБА_5 , 1990 року народження.

Вважають, що на підставі положень статті 123 ЦК УРСР у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, будинок АДРЕСА_1 належало всім зареєстрованим та проживаючим у будинку особам в рівних частках, по 1/7 частині.

З огляду на викладене, просять суд визнати за ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право власності на 1/7 частину в спірному будинку АДРЕСА_1 за кожним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області

від 13 грудня 2016 рокувстановлено факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною донькою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено факт, що має юридичне значення, про те, що

ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 4/5 частини будинку

АДРЕСА_1 , який складається житлового будинку літери «А», сараїв літер «Б», «В», літньої кухні літери «Г», погребу літер «Пг», гаража літери «Д», вбиральні літери «Е», колодязя № 1, огорожі № 2-4, після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/5 частину будинку

АДРЕСА_1 , який складається житлового будинку літери «А», сараїв літер «Б», «В», літньої кухні літери «Г», погребу літер «Пг», гаража літери «Д», вбиральні літери «Е», колодязя № 1, огорожі № 2-4

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено за недоведеністю.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки членами колгоспного двору станом на час його припинення було п`ятеро осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , то вони мають рівні частки в спірному майні, тобто по 1/5, а подальше перетворення в робочий двір не припинило частки ОСОБА_3 в розмірі 1/5, яка є предметом спадкування.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 02 березня 2017 року рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення від 13 грудня 2016 року, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та дійшов висновку, що таке рішення є законним і обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційні скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у квітні 2017 року,

ОСОБА_1 просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 02 березня 2017 року скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу,

Мотивуючи касаційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що судами належним чином не обґрунтовано рішення в частині віднесення спірного будинку з надвірними спорудами до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

Крім того, судами першої й апеляційної інстанції не зазначено підстави відхилення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15 січня 2014 року у справі 6-145цс13.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 720/1493/16-ц із Новоселицького районного суду Чернівецької області.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу № 720/1493/16-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Фактичні обставини справи

У справі встановлено, що на час створення спірного будинку

(1975-1980 роки) будинок з надвірними спорудами було віднесено до суспільної групи господарств - колгоспний двір. На момент припинення колгоспного двору у будинку

АДРЕСА_1 було зареєстровано п`ятеро осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 . Отже, вказані особи були членами колгоспного двору на час його припинення та мають рівні частки у праві власності на вказаний будинок з надвірними спорудами, тобто по

1/5 частині.

Відповідно до технічного паспорта на спірне господарство до майна колгоспного двору, яке існувало станом на 1982 рік, відносився житловий будинок літери «А», 1980 року забудови, сарай літери «В», 1975 року забудови, літня кухня літери «Г», 1975 року забудови.

Сарай літери «Б», 1987 року забудови, погреб літер «Пг,» , 1988 року забудови, гараж літери «Д», 1988 року забудови, вбиральня літери «Е», колодязь № 1 та огорожа № 2-4 буди збудовані після віднесення будинку з надвірними спорудам до суспільної групи - робочий двір.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 1/5 частину, яку прийняли його дружина ОСОБА_8 та його дочка ОСОБА_10 .

Після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 3/10 частини, спадщину прийняла її донька, ОСОБА_10 .

Після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщина відкрилась на 3/5 частини будинку з надвірними спорудами, яку прийняв її чоловік ОСОБА_9 , вступивши в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 помер, а все належне йому майно заповів ОСОБА_1

Спадщина відкрилась на 4/5 частини господарства, а саме: на 3/5 частини, які ОСОБА_9 успадкував після смерті дружини, та на 1/5 частину, належну йому в майні колгоспного двору.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору (колгоспного) встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до вимого статей 123 -126 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті

10 постанови від 2 березня 1973 року № 3 «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному дворі і зберіглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до

статті 123 ЦК УРСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з положеннями нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робітників, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаних норм, слід дійти висновку, що господарства, в яких є працюючі члени колгоспу, відносяться до колгоспного двору незалежно від роду занять голови двору.

В справі встановлено, що на час створення спірного будинку

(1975-1980 роки) голова двору ОСОБА_7 був колгоспним пенсіонером, а його дружина ОСОБА_8 , член двору, працюючим колгоспником. Отже, спірне господарство за вказаний період відносилося до колгоспного двору, частки у майні колгоспного двору, які набули члени колгоспного двору, в тому числі ОСОБА_3 , є рівними.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права й підстави для їх скасування відсутні.

З огляду на викладене вище доводи касаційної скарги про те, що спірний будинок з надвірними спорудами судами помилково віднесено до суспільної групи - колгоспний двір, є безпідставними. Подальше перетворення колгоспного двору в двір робітників не припинило право ОСОБА_3 на частку у спірному майні в розмірі 1/5 частини.

Доводи касаційної скарги зводяться до формальної незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та не дають підстав для його скасування, оскільки відповідно до вимог частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко