КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД проект
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/3335/19

10 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Ігнатченко Н.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Усатова І.А., про відкриття провадження, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.02.2016 року ОСОБА_1 уклала з позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» Договір позики № 8733, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кошти в сумі 2 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти, нараховані за користування нею. Договір позики позивача перебуває в загальному доступі, будучи опублікованим на сайті (https://creditup.com.ua). Укладення договору оформлено відповідачем у встановлений спосіб, шляхом заповнення всіх полів заявки на отримання позики, на офіційному сайті позивача (https://creditup.com.ua), після ознайомлення з умовами типового договору, ідентифікації відповідача та використання ним електронного підпису.

Позивачем виконано свої зобов`язання за договором позики, шляхом перерахування 01.02.2016 року на рахунок відповідача позики в сумі 2 000,00 грн., уповноваженою особою позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн», яка діяла на підставі Договору доручення № ФБ 211/11 від 18.11.2015 року, що підтверджується відповідною довідкою.

Вказував та те, що в порушення умов договору, на день подання позову, відповідачем не повернуто суму позики та не сплачено нараховані проценти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 85 308 грн. 00 коп., яка складається з: боргу за позикою в сумі 2 000,00 грн. та боргу за процентами в сумі 83 308,00 грн., у зв`язку з чим позивач змушений звернутися для захисту своїх прав до суду.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за Договором позики № 8733 від 01.02.2016 року в сумі 85 308 грн. 00 коп. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 грн. 00 коп.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, які мають значення для справи, що потягло за собою прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права. Зазначала, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням правил підсудності, оскільки відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Солом'янського районного суду м. Києва.

Вказувала на те, що в оскаржуваній ухвалі не наведено жодного мотиву щодо підсудності спору саме Солом`янському районному суду м. Києва. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує таку підсудність положеннями Договору позики № 8733 від 01.02.2016 року, проте такий договір (чи його копія) до позовної заяви не наданий. До позовної заяви додана копія іншого Договору № 8801 від 01.02.2016 року, відповідно до п. 7.3 якого місцем виконання цього договору є місцезнаходження позивача, що на думку позивача дозволяє йому посилатися при визначення підсудності на ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Вважала, що вказані обставини не досліджені судом і справа має розглядатися за правилом загальної підсудності за місцем знаходження відповідача в Київському районному суді м. Харкова.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідач ОСОБА_1 та представник позивача ТОВ «Веллфін» в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, тому колегія суддів вважає можливих розгляд справи у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Солом`янському районного суду м. Києва.

Такі висновки районного суду узгоджуються з вимогами процесуального права.

Згідно с. 8 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 39 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних суддів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК). Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Відповідно до п. 7.3 Договору позики № 8801 від 01.02.2016 року, місцем виконання цього Договору є місцезнаходження позикодавця, зазначене в розділі 8 цього Договору.

У розділі 8 вказаного Договору зазначена адреса позикодавця, а саме: АДРЕСА_2 .

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі, що п. 3.2, п. 6.2 Договору, передбачають виконання договору з боку позичальника, тобто відповідача, у вигляді перерахування грошових коштів на рахунок позивача, що дозволяє виконати зобов`язання з повернення позики, в будь-якому місці в світі з доступом до платіжних систем України, призводять до нікчемності п. 7.3 Договору, та неможливості посилання при виборі підсудності на ч. 8 ст. 28 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки це не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав до відкриття провадження у справі та не свідчить про порушення правил підсудності.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: