У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі :

головуючого - судді: Бедьо В.І.

за участю секретаря судового засідання: Пазяк С.М.

представників скаржника: Кузьма К.І.

представники суб`єкта оскарження Ужгородського РВ ДВС Белякова М.І.,

Качур М.М.

стягувача ОСОБА_1

представника стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур Михайла Михайловича від 27.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59205619,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур Михайла Михайловича постанову про відкриття виконавчого провадження № 59205619 від 27.05.2019 року.

В обґрунтування скарги вказує, що 01.06.2019 року поштовим відправленням отримав постанову державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур Михайла Михайловича про відкриття виконавчого провадження № 59205619 від 27.05.2019 року, відкритого на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/13779/16-ц від 24.04.2019 року.

Вказаною постановою державного виконавця вжито заходи забезпечення позову та заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії з пошкодження та знищення зовнішніх і внутрішньо будинкових комунікацій з водо-та газопостачання, належних позивачам( за адресою: АДРЕСА_1 ; вчиняти інші дії щодо майна позивачів, які можуть призвести до його втрати чи зміни; зобов`язано відповідача надати доступ позивачам до належного їм житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 шляхом надання їм права проходу та проїзду спецтехнікою через подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення комплексу заходів щодо відновлення газопостачання житлового будинку, належного позивачам; зобов`язано відповідач надати доступ працівникам ПАТ «Закарпатгаз» до належного позивачам будинку, в тому числі на територію спільного користування з обслуговування газових мереж двір будинку 19А, що знаходяться за адресою АДРЕСА_3 Розівка АДРЕСА_1 для здійснення комплексу заходів щодо відновлення газопостачання житлового будинку, належного позивачам. Вказаною постановою надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 днів та стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 8346, 00 грн.

Скаржник вважає вказану постанову державного виконавця незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у її змісті.

Представники суб`єкта оскарження Ужгородського РВ ДВС в судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги з мотивів її безпідставності та необґрунтованості.

Стягувач та представник стягувачів ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги з підстав, викладених у письмовому відзиві ( запереченнях ) на скаргу. Зокрема такі вважають, що дана скарга повинна розглядатись складом суду, який розглядав справу № 308/13779/16-ц, як суд першої інстанції. Окрім того представник вважає, що дана скарга в частині оскарження постанови державного виконавця щодо стягнення з боржника виконавчого збору повинна розглядатись адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства. Він вказує на підставність стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки останнім не надано доказів добровільного виконання ухвали суду про забезпечення позову у справі 308/13779/16-ц. Відтак, представник стягувача вказує на те, що постановою державного виконавця не порушено жодних законних прав боржників, адже боржником навіть не оскаржено ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2019 року по справі № 308/13779/16-ц.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

З матеріалів скарги встановлено, що на виконанні Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває ухвала Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/13779/16-ц від 24.04.2019 року, якою вжито заходи забезпечення позову та заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії з пошкодження та знищення зовнішніх і внутрішньо будинкових комунікацій з водо-та газопостачання, належних позивачам( за адресою: АДРЕСА_1 ; вчиняти інші дії щодо майна позивачів, які можуть призвести до його втрати чи зміни; зобов`язано відповідача надати доступ позивачам до належного їм житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 шляхом надання їм права проходу та проїзду спецтехнікою через подвір`я житлового будинку АДРЕСА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення комплексу заходів щодо відновлення газопостачання житлового будинку, належного позивачам; зобов`язано відповідач надати доступ працівникам ПАТ «Закарпатгаз» до належного позивачам будинку, в тому числі на територію спільного користування з обслуговування газових мереж двір будинку 19А, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 для здійснення комплексу заходів щодо відновлення газопостачання житлового будинку, належного позивачам. Вказаною постановою надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 днів та стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 8346, 00 грн.

Так, на виконання вказаного рішення суду державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59205619 від 27.05.2019 року.

Скаржник не згодний з даною постановою, вважає таку незаконною з тих підстав, що перед відкриттям виконавчого провадження державний виконавець не пересвідчився, чи виконана вказана ухвала суду в добровільному порядку. Окрім того скаржник вказує на неправомірність винесеної постанови в частині стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 8 346 грн.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З наведеного випливає, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду.

Таким чином, згідно положень діючого законодавства, обов`язком органів виконавчої служби є забезпечення повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тобто із зазначеного вище слідує, що виконавець зобов`язаний у передбачений законом строк відкрити провадження у випадку надходження до нього виконавчого документу. При цьому законодавець не передбачив обов`язок державного виконавця щодо здійснення перевірки виконання виконавчого документу в добровільному порядку перед винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, на що акцентує увагу сторона скаржника.

Таким чином суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 59205619 від 27.05.2019 року державний виконавець Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур М.М. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вивчивши доводи скаржника щодо неправомірності постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 8346, 00 грн., суд виходить із наступного.

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» чітко регламентовано, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Тому в даному випадку безпідставно було стягнуто з боржника виконавчий збір, оскільки мова йде про виконання в рамках даного виконавчого провадження саме виконавчого документу, що підлягає негайному виконанню.

Однак положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В свою чергу ч. 2 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отже, суд розглянувши по суті скаргу, як суд, який видав виконавчий документ на виконання ухваленого ним судового рішення, звертає увагу скаржника на те, що в частині оскарження п. 3 постанови, зокрема щодо стягнення виконавчого збору, такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства, оскільки в цій частині спір є підвідомчий адміністративному суду.

Таким чином скаржник має право оскаржити постанову в частині стягнення виконавчого збору до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 351-354, 447-451, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур Михайла Михайловича від 27.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59205619- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.07.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І.Бедьо