ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1493/19

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/777/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Мамонової О.Є.,

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

прізвище судді: Карапута Л. В.; місце ухвалення: м. Чернігів;

УСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.07.2012 року у сумі 12640,52 гривень, яка складається з: 523,57 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2857,57 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість за пенею в сумі 8181,26 грн., штрафу в сумі 1078,12 грн., в т.ч. 500,00 грн його фіксована частина та 578,12 грн. - процентна складова.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до виникнення станом на 09 грудня 2018 року вказаної вище заборгованості.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2019 року у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, які призвели до постановлення незаконного рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав, а саме, надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на карту, відповідач умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконав, що підтверджується наданими розрахунком заборгованості.

Відповідач після отримання карти здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася картою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею карти та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції за приписами ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з винесенням апеляційним судом постанови про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлений позов не є обґрунтованим, оскільки вимоги банку не підтверджуються належними та допустимими доказами. Суд послався на те, що зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією Умов, на якій наполягає банк. Крім того, Витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг не підписаний відповідачем, а тому не підтверджує факту надання кредитних коштів, а також позивачем не доведено яку саме кредитну картку отримав відповідач на підставі підписаної ним 17 липня 2012 року Анкети-заяви.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З матеріалів справи встановлено, що 17 липня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому, у грудні 2016 року, було збільшено до 2000 грн та на власний розсуд користувалась зазначеними коштами. Зазначені обставини вбачаються з виписки за отриманими відповідачем картами № 5587548 та № НОМЕР_1 (а.с. 71-76).

Свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг відповідач підтвердила особистим підписом.

Згідно з розрахунком заборгованості, поданим АТ КБ «ПриватБанк», станом на 09.12.2018 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 17.07.2012 року становить 12640,52 гривень, яка складається з: 523,57 грн. - заборгованість за кредитом; 2857,57 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість за пенею в сумі 8181,26 грн., штрафу в сумі 1078,12 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивачем подано достатньо доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредиту на картку «Універсальна», про що свідчить анкета-заява від 17 липня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем (а.с. 9), розрахунок заборгованості за договором № б/н від 17 липня 2012 року (а.с. 7-8), фото клієнта з картою (а. с. 97), виписка за рахунком (а.с. 71 - 76), з якої вбачається, що позичальник користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, частково сплачувала заборгованість.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладення з відповідачем договору про надання банківських послуг, пославшись лише на ту обставину, що відповідачем не було особисто підписано Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, та на відсутність можливості встановити, яку саме кредитну картку було видано відповідачу.

З наведених вище доказів слід зробити висновок про те, що між сторонами виникли кредитні правовідносини у зв`язку з отриманням відповідачем за її заявою кредитних коштів від банку на кредитну карту «Універсальна».

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, зроблено висновок про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що з огляду на вищевказані обставини та зміст статей 633, 634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 від 17 липня 2012 року розмір процентної ставки не зазначено, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Пред`являючи вимогу про стягнення кредитних коштів, банк просив окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути інші складові повної вартості кредиту, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також пеню і штраф за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір вказаних складових і порядок його нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17 липня 2012 року, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як на невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач розуміла, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин, та без поданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, подані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що належними та допустимими доказами позивачем підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів у розмірах, зазначених у виписці банку за рахунком відповідача, а тому апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 17 липня 2012 року лише за тілом кредиту в сумі 523,57 грн.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення процентів, пені та штрафу необхідно відмовити з вищезазначених підстав.

З урахуванням того, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду першої інстанції - в сумі 76,84 грн., до суду апеляційної інстанції - в сумі 115,26 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 315, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 липня 2012 року в сумі 523 (п`ятсот двадцять три) грн. 57 коп. за тілом кредиту.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 2857,57 грн., заборгованості за пенею в сумі 8181,26 грн., штрафу в сумі 1078,12 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 192 грн ( сто дев`яносто дві) грн 10 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: