Провадження № 2/641/1290/2019 Справа № 641/2637/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Панфілової Д ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно з подальшою індексацією у відповідності до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину понесеної суми додаткових витрат на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно у розмірі 8750,00 гривень, також кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи з березня 2019 року у розмірі 1690 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800,00 гривень.

Ухвалою суду від 10.05.2019 справу відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.06.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просили суд задовольнити їх.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, оскільки не має можливості допомагати більше, має невеликий заробіток та мати-пенсіонерку на утриманні.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_3 , перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 04 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 602.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 5 березня 2014 року у справі №641/1800/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

Вищезазначеним рішенням суду з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 550,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 лютого 2014 року.

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, дитина проживає з позивачем та зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, стягуваний рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова розмір аліментів у сумі 550 грн. суперечить ч.2 ст. 182 СК України, яким вказано, що мінімальний розмір стягуваних аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, для задоволення її потреб та не може бути меншим прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Наведені норми закону спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання, тому дотримання вимог зазначених норм є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Крім того, судом встановлено, що потреби дитини значно виросли, а вказаний розмір аліментів не задовольняє їх належним чином.

Як вбачається з довідки №62 від 07.03.2019 року, на підприємстві ПОГ «ХУВП №4 УТОС», ОСОБА_3 працює з 01.06.2017 року по теперішній час на посаді слюсар механоскладальних робіт механічного відділення.

Відповідно до довідки, виданої Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідач щомісячно сплачує аліменти у розмірі 550 гривень.

Крім того на утриманні позивача перебуває ще одна дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Згідно трудової книжки та довідки від 23.10.2018 року №10203/07, позивач ОСОБА_1 з 2015 року не працює та перебуває на обліку у відділі соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Враховуючи зазначене, з моменту призначення розміру аліментів відбулася зміна матеріального стану сторін та зміна сімейного стану позивача

Також з матеріалів справи вбачається, що дитини ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я, що підтверджується доданими до позовної заяви довідками та виписками із медичної карти.

Крім того, з часу винесення у 2014 році судом рішення, значно зросли витрати на комунальні послуги, які є необхідними для комфортного проживання дитини, та вартість продуктів харчування, а також збільшився прожитковий мінімум для дитини від шестирічного віку, який становить на момент подання позовної заяви 2027,00 гривень.

Згідно довідки ХЗОШ №98 від 12.03.2019 року №40, ОСОБА_4 навчається у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 98 Харківської міської ради Харківської області, що вимагає додаткових витрат на проїзд до школи, харчування, шкільне приладдя.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення також відображене і в ст.180 СК України, відповідно до якого батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо виховання та утримання дитини, яке полягає в забезпеченні її належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а також те, що потреби дитини зросли, змінився матеріальний стан позивача, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Заявлений позивачем розмір аліментів 2000,00 грн., на думку суду, є завищеним і непосильним для відповідача.

У сукупності наведеного, із врахуванням доходу відповідача та його позиції, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Так, за результатами діагностики, проведеної 22.11.2011 року, дитині був встановлений діагноз - внутрішньочерепна гіпертензія, захворювання поступово прогресує.

Вже 19.02.2015 року Державною Установою «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» Ларіоновій Н. ОСОБА_6 видано висновок, де зазначено діагноз лікворна гіпертензія. Погіршення стану дитини також підтверджується висновками Державної установи «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії наук України», датованими 2016, 2017, 2018, 2019 роками.

Згідно медичних висновків, дитина перебуває на постійному обліку у невролога з народження як у Державній установі «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії наук України» так і у КНП «Міський дитячій поліклініці №12 Харківської міської ради».

Згідно висновку Державної установи «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії наук України» від 30.10.2018 року, дитині призначені постійні консультації у психіатра та психолога з огляду на страхи та істерики.

ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року у відділенні психіатрії Державній установі «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії наук України» з діагнозом Б 92. Зазначений діагноз підтверджено також довідкою, виданою КНП «Міська дитяча поліклініка № 12 Харківської міської ради» від 21.02.2019 року.

Крім того дитині ОСОБА_4 постановлено діагноз підвищена нервово-рефлекторна збуджуваність мозку та лікворна гіпертензія відповідно до висновку Державної установи «Інститут охорони здоров`я дітей та підлітків Національної академії наук України», виявлені ознаки пароксизмальної активності головного мозку.

Враховуючи наведене, отримує підтвердження той факт, що протягом всіх років життя дитина постійно перебуває на лікуванні, потребує особливого режиму, лікування та умов розвитку.

За період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно позивачем понесені витрати на придбання медикаментів, проведення аналізів, консультації лікарів, одяг, навчання у спортивному закладі - в загальному розмірі 17499,03 гривень, з них витрачено: 10497,03 гривень на ліки та обстеження; 5397 гривень на одяг; 1605 гривень на заняття для розвитку дитини та підтримання режиму.

ОСОБА_4 також відвідує спортивний клуб Кентавр за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 37, а саме заняття Pover Kids, які сприяють розвитку витривалості, сили, координації, зміцненню хребта. Крім того, відвідування дитиною зазначених занять викликані особливими обставинами, а саме, необхідністю соціалізації дитини, виплеску негативних емоцій за допомогою фізичних вправ, розвитку комунікаційних та фізичних здібностей дитини.

Відвідування спортивного клубу належить до додаткових витрат на дитину відповідно до вимог статті 185 Сімейного кодексу України. Аналогічна позиція була викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.01.2019 року у справі № 751/4312/16-ц, де Верховний Суд зауважив, що до особливих витрат закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Згідно довідки спортивного клубу Кентавр та копії прасу, з листопада 2018 року по березень 2019 року включно за заняття ОСОБА_4 Pover Kids у спортивному клубі Кентавр були відвідані 37 занять. Вартість 1 місячного абонементу, у який входить 12 занять - 500 гривень. Перше пробне заняття коштувало 105 гривень. Всього витрати на відвідування спортивного клубу за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно становлять 1605 гривень.

Крім того дитина відвідувала психолога, на що було витрачено 5240 грн.

Таким чином, позивачкою понесені додаткові витрати на підтримання стану здоров`я доньки на загальну суму 17499,03 гривень.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08 грудня 2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують понесення нею вказаних додаткових витрат, і за таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат в розмірі половини витраченої суми, тобто - 8750 гривень (17499,03 : 2 = 8750).

Стосовно позовних вимог про стягнення передбачуваних додаткових витрат на дитину суд приходить до наступного.

Відповідно до доданих призначень лікарів та чеків за сплату за ліки мінімальна щомісячна вартість лікування дитини становить 1000 гривень.

Щомісячна вартість обстежень становить 200 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, заняття з психологом з приводу коригування поведінки та стану дитини є обов`язковими та є призначенням лікаря - мінімальна кількість відвідувань щомісяця повинна бути не менше 6 відвідувань (вартість 1 відвідування - 280 гривень), загальною сумою 1680 гривень.

Вартість щомісячних тренувань складає 500 гривень.

Відтак мінімальна сума передбачуваних додаткових витрат на дитину становить 3380 гривень.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог зазначеного міжнародного нормативно-правового акта, практики Європейського суду з прав людини та чинного законодавства - у заявленому Позивачкою позові така грошова вимога обґрунтовується належними та допустимими доказами, відтак така сума не є уявною та є чітко визначеною за наявності належної правової підстави.

При визначені розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину судом враховано, що відповідач на даний час є офіційно працевлаштованим, за станом здоров`я спроможний працювати, на утримання інших осіб аліменти не сплачує.

Відтак, з урахуванням необхідності участі обох батьків у додаткових витратах на дитину, стягненню з відповідача підлягає половина передбачуваних витрат на дитину у сумі 1690 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 1 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Панфіловою Д. А. укладено договір про надання правової допомоги від 18.03.2019 № 1/19. Відповідно до умов зазначеного договору та Додаткової угоди № 1 до вказаного договору про надання правової допомоги, позивачем сплачено гонорар адвокату у розмірі 2800 гривень, що підтверджено квитанцією банку та актом приймання-передачі гонорару.

Разом із підписанням Договору про надання правової допомоги № 1/19 від «18» березня 2019 року та Додаткової угоди № 1 до нього сторони Позивачка та адвокат Панфілова Д. А. узгодили гонорар адвоката за надання юридичних послуг (правової допомоги) з урахуванням майбутнього представництва у суді, де зазначено, що 300 грн. попередня консультація та ознайомлення із документами, 1500 грн. підготовка позову до суду, 1000 грн. представництва інтересів у суді першої інстанції.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

З урахуванням вищезазначеного, заявлений розмір витрат на правову допомогу в сумі 2800 гривень є співмірним з кількістю вчинених адвокатом процесуальних дій та часу, витраченого для підготовки документів по справі, та документально підтвердженим належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800 гривень.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави у розмірі по 768 гривень 40 копійок за кожну позовну вимогу.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12-13, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 185, 192 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягування з 04.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину понесеної суми додаткових витрат на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2018 року по березень 2019 року включно у розмірі 8750 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на передбачувані додаткові витрати на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликані особливими обставинами, що пов`язані із хронічною хворобою дитини та розвитком здібностей дитини, починаючи 04.04.2019 року у розмірі 1690 (одна тисяча шістсот дев`яносто) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. А. Курганникова