Провадження № 22-ц/810/251/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, травня місяця, 08-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Онопрієнка А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 лютого 2019 року у цивільній справі (№ 415/10449/18 суддя І інстанції - Фастовець В.М.) за позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулися до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. В обґрунтування доводів позовної заяви зазначили, що ОСОБА_1 18.09.2018 в ході перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Кремінського району Луганської області встановлено факт знищення 10 сироростучих дерев до ступеня припинення росту відповідачем, у полезахисній лісосмузі в адміністративно - територіальних межах Червонопопівської сільської ради поблизу вулиці Мічуріна с. Червонопопівка Кремінського району Луганської області за межами населеного пункту, що є порушенням природоохоронного законодавства. Постановою від 18.09.2018 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 651 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., який відповідач сплатив 20.09.2018. Позивачем обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок пошкодження дерев до ступеню припинення росту на підставі «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 за № 665, який складає 54 967,35 грн. та на даний час відповідачем добровільно не відшкодований. Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь держави шкоду заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 54967, 35 грн. Вирішити питання по судовим витратам.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 лютого 2019 року позов Державної екологічної інспекції у Луганській області до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства - задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 54 967, 35 грн., які підлягають перерахуванню на балансовий рахунок спеціального фонду місцевого бюджету Червонопопівської сільської ради Кремінського району Луганської області. Вирішено питання по судовим витратам.

Не погодившись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 лютого 2019 року та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні скаржник доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників скаржника та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги по справі суд першої інстанції виходив з того, що 18 вересня 2018 року Актом перевірки за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів встановлено, що 18.09.2018 в адміністративно - територіальних межах Червонопопівської сільської ради поблизу вулиці Мічуріна с. Червонопопівка Кремінського району за межами населеного пункту встановлено факт знищення 10 сироростучих дерев в полезахисній лісосмузі (площа якої більше 0,1 га) громадянином ОСОБА_1 діаметрами пнів у корі біля шийки кореня: 50 см, 40 см, 45 см, 44 см, 30 см, 28 см, 16 см, 20 см, 30 см, 23 см, що є порушенням ст. 69 Лісового кодексу України (а.с.7). У відношенні відповідача 18.09.2018 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000849, передбачене ст. 651 КУпАП (а.с.9). Постановою від 18.09.2018 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 651 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., який відповідач сплатив 20.09.2018 (а.с.10,13). В поясненні, наданому відповідачем 18.09.2018 Державній екологічній інспекції у Луганській області, він визнав факт самовільної порубки 10 сироростучих дерев (а.с.11). Інспекцією обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільної порубки 10 сироростучих дерев в полезахисній лісосмузі ОСОБА_1 на підставі «Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 за № 665, який складає 54967,35 грн. (а.с.8). Інспекцією на адресу відповідача було направлено претензію № 76/01-12-12 від 25 вересня 2018 року на добровільне відшкодування шкоди, завданої державі в сумі 54 967,35 грн., однак відповідачем заподіяну шкоду добровільно не сплачено (а.с.5). Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази є достатніми та переконливими.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції - адже до них він дійшов із належним дотриманням норм процесуального та матеріального права, при оцінці доказів по справі вірно визначив їх належність та допустимість та дав оцінки усієї їх сукупності у їх взаємовідношенні, не допустивши при цьому таких порушень правил оцінки доказів, що давали б підстави для зміни чи скасування рішення.

Що ж доводів апеляційної скарги, то вони висновків суду першої інстанції не спростовують. Щодо неповідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, то справу було розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, права сторін порушені цим не були, адже як вбачається з матеріалів справи 17 січня 2019 року Лисичанським міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, суд постановив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, також ухвалою було роз'яснено учасникам справи, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у випадку відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач мав подати у строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 279 ЦПК України). (а.с.18-18а). Зазначену ухвалу ОСОБА_1 було отримано 24.01.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.21) - ці обставини не оспорюються, є підтвердженими належними доказами, а отже ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про постановлену ухвалу про відкриття провадження у вказаній цивільній справі, йому було роз'яснено його права, він не скористався правом надати відзив на подану позовну заяву, не заявив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні для надання пояснень - а отже немає підстав для висновків про порушення його прав чи процесуальної форми розгляду цієї категорії справ судом.

Що ж до доводів апеляційної скарги про нібито неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні факту порушення природоохоронного законодавства та підстав для стягнення коштів - то відповідно до ч. 1 ст. 1 Лісового кодексу України, ліс - це тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав'яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов'язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ч. 3 ст. 1 ЛК України). Відповідно до ст. 2 ЛК України лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпорядження лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. Об'єктом лісових відносин є лісовий фонд України та окремі лісові ділянки. Суб'єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України. Відповідно до ст. 4 ЛК України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. Згідно до статті 65 Лісового Кодексу України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. Статтею 66 Лісового Кодексу України передбачене загальне використання лісових ресурсів, тобто громадяни мають право в лісах державної та комунальної власності, а також за згодою власника в лісах приватної власності вільно перебувати, безоплатно без видачі спеціального дозволу збирати для власного споживання дикорослі трав'яні рослини, квіти, ягоди, горіхи, гриби тощо, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України. Відповідно статті до 67 Лісового Кодексу України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів:1) заготівля деревини; 2) заготівля другорядних лісових матеріалів; 3) побічні лісові користування; 4) використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо - виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт. Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання лісових ресурсів. Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети. Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 68 Лісового Кодексу України передбачено, що спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється на лісових ділянках, які виділяються для цієї мети, без надання земельних ділянок. Лісова ділянка може бути виділена одному або кільком тимчасовим лісокористувачам для різних видів використання лісових ресурсів. Землі, що були порушені під час використання лісових ресурсів, приводяться відповідно до вимог законодавства винними в цьому особами за їх рахунок до стану, придатного для використання за призначенням.

Згідно вимогам статті 69 Лісового Кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами.

На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов'язаних і не пов'язаних із веденням лісового господарства.

Форми спеціальних дозволів і порядок їх видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України. Рішення про видачу або відмову у видачі спеціального дозволу на використання лісових ресурсів приймається протягом одного місяця з дня подання документів власником лісу або лісокористувачем. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Вирубка дерев без відповідних дозволів та контролю з боку органів державної влади та місцевого самоврядування, негативно впливає на збереження природної різноманітності об'єктів рослинного світу; збереження умов місцезростання дикорослих рослин і природних рослинних угруповань; науково обґрунтованого, невиснажливого використанню природних рослинних ресурсів; здійснення заходів щодо запобігання негативного впливу господарської діяльності на рослинний світ; охорони об'єктів рослинного світу від пожеж, захист від шкідників і хвороб; здійснення заходів щодо відтворення об'єктів рослинного світу, регулювання поширення та чисельності дикорослих рослин і використання їх запасів з врахуванням інтересів охорони здоров'я населення. У відповідності до ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 105 Лісового Кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно статей 68, 69 цього ж Закону, порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду» заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України крім земель комунальної та приватної власності.

Отже , доводи апелянта на увагу не заслуговують, адже навіть у тих випадках якщо лісосмуга ні за ким не закріплена, не перебуває у постійному користуванні, розташована на землях запасу, за межами населеного пункту, то її власником залишається держава. Полезахисна лісосмуга, де відбулась незаконна вирубка дерев відповідачем перебуває на території (на землях) Червонопопівської сільської ради Кремінського району, Луганської області, не перебуває ні в комунальній ні приватній власності, тому заподіяна шкода відповідачем має бути сплачена на користь держави. Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З наявних у справі доказів - письмових пояснень ОСОБА_3 , складеного щодо нього протоколу та неоскарженої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається доведеність наявності у його діях підстав для стягнення з нього обчисленої відповідно до ПКМУ №665 від 23.07.2008 року розміру шкоди. Суд першої інстанції використовував саме цей нормативний акт при визначенні розміру стягнення. Певні помилкові посилання у тексті рішення не змінюють його сутність і не дають підстав для скасування чи зміни судового рішення. Згідно з частиною другою статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків про те, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та певною мірою зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у справі, тоді як при оцінці доказів суд першої інстанції належним чином оцінив усі належні та допустимі докази у їх сукупності, ухвалив судове рішення з належним додержанням норм матеріального і процесуального права. Статтею 375 ЦПК є передбачено що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий

Судді