Справа № 500/6396/17
Провадження № 2/500/917/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

головуючий – суддя Швець В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року не менше як п’ять років до часу відкриття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року право власності на будинок АДРЕСА_1), мотивуючи тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв’язку із тим, що вона є спадкоємцем четвертої черги та їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем.

В судовому засіданні позивач та представник позивача уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з’явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову, а також зазначила, що надає заяву про відмову від оформлення спадкового майна на користь ОСОБА_1, яка прийняла спадок шляхом проживання зі спадкодавцем за однією адресою.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року однією родиною, вели спільне господарство. Підтвердили факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року не менше як п’ять років до часу відкриття спадщини.

Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в по господарський книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльского району Одеської області за № 518, ОСОБА_4 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльского району Одеської області від 24.05.2017 року за № 1074.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.04.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України – спадкування є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України – спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України – спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 01.03.2012 року, посвідченого секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 7, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов’язкова частка).

Осіб, які мають право на обов’язкову частку у спадщини згідно ст.. 1241 ЦК України після смерті ОСОБА_4 немає.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 будучи спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року відмовилась від прийняття спадщини.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 – 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 немає.

Згідно ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім’єю не менше п’ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали із спадкодавцем однією сім’єю не менше, як п’ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов’язані спільним побутом, мають взаємні права та обов’язки. Зазначений п’ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім’єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім’єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов’язані спільним побутом, мали взаємні права та обов’язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї тощо.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов’язані спільним побутом, мають взаємні права та обов’язки. Отже для встановлення факту проживання однією сім`єю враховується наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно врахувати ознаки, визначенні у понятті домогосподарство закріплені у ст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 року. Отже, домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об’єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь – яких з цих стосунків або бути і в тих, і в інших стосунках.

Як було встановлено судом та підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року не менше як п’ять років до часу відкриття спадщини, були пов’язані спільним побутом, мали взаємні права та обов’язки.

Тому, позивач ОСОБА_1 будучи спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки, як вже було встановлено судом на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт документ № НОМЕР_4, орган що видав № 5119 від 29.08.2017 року, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 24.09.1998 року, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2) про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт проживання однією родиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, з 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року включно.

Визнати за ОСОБА_1 в поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.05.2019 року.

Суддя:

В.М.Швець