У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Тептюк Є.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на Ѕ частину майна, одночасно подавши клопотання про забезпечення позову в якому просив заборонити право на відчуження спірного майна: домоволодіння та земельної ділянки, оскільки відповідач має намір продати домоволодіння і вже розмістила оголошення в мережі інтернет.

Провадження у справі на даний час не відкрито.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) - ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

Дослідивши матеріали клопотання суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів забезпечення позову враховуючи наступне. Позивачем не підтверджено, що спірний будинок належить на праві приватної власності відповідачу. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2019 року незавершене будівництво по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Що стосується спірної земельної ділянки, то позивачем не обґрунтовано та не підтверджено жодним доказом, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача. Згідно акту від 10.07.2019 року складеного працівниками Черкаського районного суду Черкаської області, під час надходження заяви про забезпечення позову від ОСОБА_1 у додатках відсутня копія відомостей з інтернет сайту.

До того ж, суд зауважує, що заявник не виклав у клопотанні пропозицію щодо зустрічного забезпечення позову, що є порушенням вимог ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає дане клопотання безпідставним та необґрунтованим, і таким що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153,353 ЦПК України,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовитиповністю.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є. П. Тептюк