12.04.2019 Єдиний унікальний номер 205/249/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року

м. Дніпро

Справа F 205/249/17

2/205/845/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку у майні, що перебуває у спільній власності, F

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.01.2017р. звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

встановити розмір часток співвласників у майні, що є спільною сумісною власністю, а саме у квартирі F 2, яка розташована в м. Дніпро, вул. Дунаєвського, буд. 5, по 1/5 частині за кожним із співвласників;

стягнути з відповідачів на його користь грошову компенсацію вартості 1/5 частини вищевказаної квартири у розмірі 172 121,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що учасникам справи на праві спільної сумісної власності належить квартира F 2, яка розташована в м. Дніпро, вул. Дунаєвського, буд. 5, проте починаючи з 2013 року позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись частиною належного йому майна.

ОСОБА_3 надала суду відзив на позов, у якому посилаючись на скрутне матеріальне становище та на те, що можливе рішення про задоволення позовних вимог порушить права позивача, оскільки залишиться невиконаним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4 надав суду відзив на позову, у якому посилаючись на скрутне матеріальне становище, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 надала суду відзив на позов, у якому посилаючись на скрутне матеріальне становище, та на те, що право власності на спірну квартиру, зокрема, було набуто під час спільного шлюбу між нею та позивачем у справі, а відтак присудження грошової компенсації одному з подружжя відповідно до ст.71 СК України можливо лише після внесення другим з подружжя такої компенсації на депозитний рахунок, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 та його представник, - ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не зFявилась, проте її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.

ОСОБА_4 у судове засідання не зFявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зFясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обFєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ ДМЗ ім. Петровського 29.01.1999р., згідно з розпорядженням від 29.01.1999р. F 2699-П, ОСОБА_2 та членам її сімFї ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира F 2, розташована в м. Дніпро, вул. Дунаєвського, буд. 5 (а.с.8).

ОСОБА_6 померла 20.09.2002р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції 24.09.2002р. (а.с.38).

Відповідно до спадкової справи F 284/2012, яка відкрита після смерті ОСОБА_6 у Другій ДДНК, свідоцтво про право власності на спадщину, зокрема на частину спірної квартири, не видавалось (а.с.72-109).

Положеннями частини другої статті 370 ЦК України та частини другої статті 372 ЦК України визначено правило, згідно з яким у разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, чи виділу частки з нього, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи вищевказане, а також відсутність домовленостей між співвласниками спірної квартири щодо розміру їх часток у ній, суд доходить висновку, що розмір часток відповідачів у праві власності на квартиру F 2, яка розташована в м. Дніпро, вул. Дунаєвського, буд. 5, є рівним та складає по 1/5 частині за кожним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо одержання від інших співвласників вказаної квартири грошової компенсації вартості його частки у спірному майні обґрунтовані неможливістю вільного користування таким майном, оскільки позивач з 2013 року після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі не проживає та доступу до неї не має.

Вищевказані обставини відповідачами у справі не оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.3 ст.370 ЦК України Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно з висновком судового експерта F 5513/5514-17 від 27.06.2018р., який надійшов з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз 18.07.2018р., виділити в натурі 1/5 частину в квартирі F 2 у житловому будинку F 5 по вул. Дунаєвського не можливо, оскільки площі 13,1 м.2, що належить власнику 1/5 частини для виділення в натурі та обладнання окремої ізольованої однокімнатної квартири в квартирі F 2 у житловому будинку F 5 по вул. Дунаєвського, загальна площа якої складає 65,5 м.2. згідно п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005, де передбачено нормативну площу для обладнання окремої однокімнатної квартири не менш ніж 30 м.2, власнику 1/5 ідеальних частин не достатньо. Ринкова вартість 1/5 частини спірної квартири складає 94 747,80 грн.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що виділ в натурі 1/5 частини в квартирі F 2 у житловому будинку F 5 по вул. Дунаєвського не можливий, а також відсутність домовленостей між позивачем та відповідачами щодо сплати матеріальної компенсації позивачу за володіння та користування належною останньому 1/5 частиною спірного майна, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів грошової компенсації вартості його частки у вищевказаній квартирі є обґрунтованими та доведеними.

Суд не бере до уваги посилання відповідачів на скрутне матеріальне становище, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки останніми всупереч ст.81 ЦПК України не надано суду жодних доказів на підтвердження даної обставини.

Окрім того, суд також не бере до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що позивачем фактично заявлені вимоги до неї щодо присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки спірне майно набуто сторонами в порядку ЗУ «Про приватизацію житлового фонду», а відтак відповідно до ст.57 СК України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевказане, а також вартість 1/5 частини спірного майна, яку зазначено у висновку експертного дослідження, яке було проведено на підставі ухвали суду, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, ЦПК України, ст.ст.13, 16, 358, 364, 370, 372 ЦК України, ст.57 СК України, суд, F

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку у майні, що перебуває у спільній власності-задовольнити частково.

Визначити розмір часток співвласників майна: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме квартири FАДРЕСА_1 по 1/5 частині за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2,ІПН: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2 та ОСОБА_4, в рівних частках з кожного, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_3 грошову компенсацію вартості 1/5 частини квартири FАДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 у розмірі 96 747,80 грн.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рівних частках з кожного, на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 967, 47 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2019р.

Суддя

ОСОБА_8