ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1160/18 Номер провадження 22-ц/814/1797/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Гальонкіна С.А.,

За участю секретаря судового засідання Лимар О.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М., про усунення від права на спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Косик С.М. у період часу з 15:08:39 год. до 15:54:11 год.,-

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом.

Підстави позову вмотивовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина у виді земельної ділянки площею 6,6028 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області, яку померла за життя заповіла їй ОСОБА_1 . У приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. заведена спадкова справа. Відповідач по справі є донькою померлої та має право на обов`язкову частку у спадщині у розмірі 1/4, як непрацездатна за віком дочка. Позивач вказує також на те, що ОСОБА_3 , будучи особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могла себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, і вона, позивач, здійснювала догляд за старенькою. Натомість ОСОБА_2 жодного разу не приїхала до матері і не допомагала їй матеріально, лише приїхала на її поховання. Враховуючи вищевикладене позивачка просить усунути відповідачку від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки понесені позивачкою судові витрати в розмірі 704,80 грн

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М., про усунення від права на спадкування за законом - відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що суд невірно надав оцінку доказам у справі, оскільки відповідач знала про безпорадний стан своєї матері, умисно ухилялася від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу останній. Можливість надання відповідачем допомоги спадкодавцеві підтверджується наявністю великої кількості вільного часу, оскільки ОСОБА_2 з 2013 року перебуває на пенсії.

Звертає увагу на доведеність того факту, що померла потребувала стороннього догляду.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.24). ОСОБА_1 - позивачка по справі, є внучкою померлої (а.с.33,35).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 6,6028 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Абрамівської сільської рад Машівського району Полтавської області, яка належала померлій на праві власності, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 31.08.2004 р. (а.с.28).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого повністю заповіла вищевказану земельну ділянку своїй онучці ОСОБА_1 (а.с.30), яка належним чином прийняла спадщину шляхом написання заяви у нотаріальній конторі (а.с.81).

Спадкоємцями за законом з обов`язковою часткою у спадковому майні після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2 , відповідачка по справі, яка належним чином прийняла спадщину шляхом написання відповідної заяви до приватного нотаріуса (а.с.83) та її чоловік ОСОБА_4 , який від своєї обов`язкової частки у спадщині відмовився (а.с.82).

Позивач ОСОБА_1 оспорює право відповідача ОСОБА_2 на спадкування після ОСОБА_3 , вмотивовуючи це тим, що вона не надавала допомоги останній коли та хворіла, ухилилася від свого обов`язку доньки померлої.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того факту, що спадкодавець потребував допомоги саме відповідача у справі, як і факт ухиляння ОСОБА_2 від надання цієї допомоги.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З інформації, що міститься у довідці Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області №122/02-24 від 13.08.2018 р., судом встановлено, що ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Постановою приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу Полтавської області Довгань А.М. від 23.04.2018 р. відповідачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.25), у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом (а.с.17-20).

За життя ОСОБА_3 була взята на безоплатній основі на обслуговування відділенням «Пункту прокату технічних та інших засобів реабілітації», як учасниця війни та жителька с. Абрамівки Машівського району Полтавської області (а.с.15).

Згідно довідки Машівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №4 від 16.03.2015 року ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с.16).

Згідно інформації, наданої начальником відділу грошових виплат та компенсацій Управління соціального захисту населення Машівської РДА №414 від 01.08.2018 року, ОСОБА_3 з березня 2015 р. по квітень 2017 р. перебувала на обліку в Машівському управлінні соціального захисту населення, а компенсацію по догляду за нею отримував ОСОБА_3 - її онук (а.с.14).

Згідно інформації наданої Абрамівської сільською радою Машівського району Полтавської області №116/02-24 від 06.08.2018 р. ОСОБА_5 провів поховання своєї бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

З показів свідка ОСОБА_5 встановлено, що він з сестрою (позивачем у справі) доглядали бабусю ОСОБА_3 , відповідач не приїздила до спадкодавиці, навіть на прохання останньої не хотіла приїхати. ОСОБА_3 з молодих років мала хворі ноги, він достав їй коляску. Вони з сестрою готували їжу, доглядали та лікували бабусю.

Також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали суду покази, у яких вказали, що ОСОБА_3 та її чоловік потребували допомоги, чотири роки до смерті ОСОБА_3 була недвижима, дочка - відповідач по справі, за 25 років приїздила три рази, не допомагала матері, не доглядала та не лікувала, хоча мати часто лежала в лікарні та просила хоч побачити дочку. ОСОБА_3 доглядали онуки ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 ..

Суд першої інстанції дав належну оцінку вказаним обставинам справи. Підстав для переоцінки доказів у справі апеляційним судом не встановлено.

Так, суд першої інстанції, взявши до уваги також і той факт, що компенсацію за догляд померлої отримував онук ОСОБА_5 , дійшов вірного висновку про те, що позивач не довела належним чином підстав позову та, що спадкодавець ОСОБА_3 , потребувала догляду саме відповідача ОСОБА_2 , яка б умисно ухилялася від виконання цих обов`язків.

Такий висновок місцевого суду відповідає висновками Верховного суду, що містяться у постанові від 22 жовтня 2018 року в справі №644/7044/15-ц.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апелянта в тій частині, що відповідачка у справі у відповідності з вимогами ст. 202,203 СК України не виконувала свій обов`язок щодо утримання своїх непрацездатних батьків є необґрунтованими.

Матеріали справи не містять доказів про ухилення відповідачки від утримання та надання померлій ОСОБА_3 необхідної допомоги. та необхідності саме відповідачки у справі надавати таку допомогу.

Апелянт сам зазначає про те, що догляд за померлою ОСОБА_3 здійснювала вона та ОСОБА_5 , як близькі люди.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту звернення померлої до ОСОБА_10 Ї для здійснення нею саме особистого догляду та надання матеріальної допомоги.

З огляду на вищевикладені обставини, доводи апеляційної скарги не спростували висновки місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та не знайшли свого підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги, в тому числі щодо порушення вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, практики Європейського Суду з прав людини є необґрунтованими.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року.

Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року,залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 липня 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська С.А. Гальонкін