Головуючий у 1-й інстанції Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.,

секретар Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2018 року за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрація Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа - Національна академія Державної прикордонної служби України ім.Б.Хмельницького про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрація Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі.

Вказував, що Академія є структурною одиницею Державної прикордонної служби України, її включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України. Командування Академії несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого за вказаним навчальним закладом майна. Невідшкодування колишнім курсантом Академії ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням у цьому навчальному закладі, є прямою шкодою інтересам держави. Відповідач навчався в академії з 31.08.2015 року по 28.02.2017 року. 31.08.2015 року наказом ректора Академії №507-ос відповідача включено до списків персоналу курсантів цієї Академії, зараховано не всі види забезпечення згідно атестатів, призначено на посаду курсанта. З відповідачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) як курсантом вищого військового закладу Державної прикордонної служби України строком на час його навчання в Академії. 27.02.2017 року наказом ректора Академії №140-ос з відповідачем достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 28 лютого 2017 року, без права носіння військової форми одягу. Відповідач звільнений з військової служби відповідно до п. «е» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто через службову невідповідність. Під час навчання в Академії відповідач перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. Всього державою витрачено коштів, пов`язаних з утриманням цього курсанта: на грошове забезпечення - 88547,71 гривень, на продовольче забезпечення 24557,43 грн., на забезпечення речовим майном - 1182 грн., на медичне забезпечення 527,30 грн.. Загальна сума витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням курсанта ОСОБА_1 в Академії за період з 31 серпня 2015 року по 28 лютого 2017 року складає 114814,44 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 105171,03 грн., пов`язані з утриманням як курсанта Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького та судовий збір, сплачений за подання позовної заяви.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької областівід 18 вересня 2018 року позов Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрація Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , третя особа Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України грошові кошти в розмірі 105171,3 грн. - витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1722,22 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Вказує, що позивачем не доведена сума відшкодування.

Крім того, посилається на те, що 23.04.2019 року він шляхом складання нотаріально посвідченої довіреності уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси на час його відсутності, вказана довіреність була видана без права передоручення третім особам. Сам він в той час заступив на військову службу в ВЧ А1275. В період з 18.12.2017 року він брав безпосередньо участь в АТО, на час ухвалення рішення він також перебував в АТО. Про рішення дізнався з листа від 06.03.2019 року від Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області про те, що надійшов для виконання виконавчий лист №263/1411/18. Тільки тоді він дізнався про рішення, і про те, що його інтереси представляла особа, яка не має на це повноважень. Про розгляд справи він не знав. З представником, який представляв його інтереси від договір не укладав, повноважень на це не надавав.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через представника ОСОБА_2 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, та через представника ОСОБА_3 телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм апеляційного суду за №1701, в судове засідання не з`явився.

Від представників Адміністрації Державної прикордонної служби України та Національної академії Державної прикордонної служби України ім.Б.Хмельницького надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника позивача, третьої особи, відповідача та його представника ОСОБА_2 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Гайтан К .О. , яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 31.08.2015 року між ректором Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) курсантом вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби (а.с.10).

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького №507-ос від 31.08.2015 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 занесено в список персоналу курсантів Національної Академії, зараховано на всі види забезпечення згідно атестатів, призначено на посаду курсантів, та вважається таким, що уклав контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів вищого навчального закладу Держприкордонслужби строком на час їх навчання у Національній академії: на 1 курс за напрямком підготовки «автомобільний транспорт» (а.с.11).

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України року імені Б. Хмельницького №66-ос від 28.01.2017 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас (а.с.12).

На підставі витягу з наказу Ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького №140-ос від 27.02.2017 року, припинено контракт з ОСОБА_1 про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України (а.с.13).

Також встановлено, що витрати пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Національній академії Державної прикордонної служби України №4 від 24 лютого 2017 року, склали 113632,44 гривень. З яких 88547,71 гривень - грошове забезпечення (з вересня 2015 - лютий 2017 року) (а.с.14,16); 24557,43 грн. - витрати за продовольче забезпечення (а.с.17); 527,30 грн. - медикаментозне забезпечення стаціонарного та амбулаторного лікування (а.с.18). Довідка щодо забезпечення ОСОБА_1 речовим майном на суму 1182 гривні суду не надана.

Позивач просив у позові стягнути з відповідача 105171,03 гривень, що не перевищує суми витрат, яка підтверджена позивачем відповідними довідками - розрахунками, а саме 113632,44 гривень.

Суд розглянув спір у межах позовних вимог.

Згідно з п.3 ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Види військової служби: військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом ч.ч. 5, 10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 4 ч. 2 ст. 23 цього Закону. Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п.п. "е", "є", "ж", и" ч. 6 ст. 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

У п.1.1 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» зазначено, що порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість.

Відповідно до положень пунктів 3, 5, 7 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. ( ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи, оскільки позивачем надані достатні і належні докази на підтвердження його вимог, яким судом дана мотивована оцінка, обгрунтована сума відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права при вирішенні спору щодо розміру суми відшкодування не є слушними, оскільки такі твердження відповідача нічим не доведені, висновки суду в апеляційному суді не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права у зв`язку із тим, що відповідач не уповноважував ОСОБА_2 на укладення договору з ОСОБА_6 про надання правової допомоги в даному спорі, також не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься довіреність від 23 квітня 2018 року, посвідчена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 191, згідно з якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси в усіх без винятках установах, на підприємствах, організаціях незалежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкування, в судах будь-якої ланки - з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі або потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному або іншому учаснику досудового чи судового процесу (а.с.54). Крім того, уповноважив ОСОБА_2 вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду уповноважень, та які на думку представника будуть доцільними для правильного та ефективного виконання договору доручення та цієї довіреності з правом підпису всіх необхідних для цього документів, вчиняти всі необхідні дії, які б мав вчинити він при особистому зверненні. Таким чином, ОСОБА_2 при підписанні договору про надання правової допомоги, діяла в межах цієї довіреності, оскільки вона укладала договір про надання їй правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 , який є відповідачем по справі, а за довіреністю вона користується всіма правами, які надано відповідачу, в тому числі й правом отримання правової допомоги (а.с.48-54).

Посилання апелянта на те, що він з 18.12.2017 року брав участь у проведенні антитерористичної операції та не знав про існування оскаржуваного рішення не заслуговують на увагу, оскільки його інтереси в суді представляла уповноважена його довірителем особа (а.с. 48-53).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року.

Головуючий Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

С.А. Зайцева