ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5342/19 Справа № 188/1005/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона навчається на другому курсі денного відділення ДВНЗ "Дніпрпетровський технолого-економічний коледж" 1 рівня акредитації і в зв`язку з цим потребує постійної матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не допомагає, а позивач без його допомоги не в змозі себе забезпечити на достатньому рівні.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 просила суд стягувати з ОСОБА_1 на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, починаючи з дня подання позову, тобто з 16.08.2016 р.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2016року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на її утримання, щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року, до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Вирішено питання щодо судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - змінити в частині, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 батьками останньої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Дніпропетровського технолого-економічного коледжу від 06.06.2016 р. ОСОБА_2 дійсно навчається на денному відділенні, термін закінчення навчання становить червень 2018 р.

Згідно заяви відповідача, суд встановив, що ОСОБА_1 не заперечує проти сплати аліментів та утримання доньки ОСОБА_2 на час її навчання (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач має постійний дохід, працюючи на шахті "Дніпровська", що дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_2 на час її навчання, а тому має можливість виплачувати позивачу аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на період її навчання.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на ч.1 ст. 182 СК України, якою визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що на його утриманні також знаходяться малолітні дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на наявність на його утриманні інших дітей є безпідставними, оскільки ніяких доказів на підтвердження цього факту ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надав.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України), збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Проте, апелянтом не наведені поважні причини, які перешкоджали йому надати у суді першої інстанції докази щодо наявності на його утриманні інших дітей.

Крім того, відповідачем у суді першої інстанції була надана заява, згідно якої він не заперечував проти позовних вимог та визнав їх у повному розмірі (а.с. 18).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_2 на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається, на час звернення до суду першої інстанції з позовом, ОСОБА_2 досягла повноліття та продовжувала навчатися у Дніпропетровському технолого-економічному коледжі.

Частина 1 статті 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно до ст. 200 СК України, визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим вважає за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на її утримання, щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, виклавши цю частину у наступній редакції:

"Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Крім того, колегія суддів роз`яснює апелянту, що при наявності документально підтверджених доказів, на які апелянт посилається в своїй скарзі, він має право звернутися до суду першої інстанції з позовом про зменшення розміру аліментів на період навчання дитини.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подачу його апеляційної скарги на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2016року, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи зазначене, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму відстроченого судового збору в розмірі 826 грн. 80 коп.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2016року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на її утримання, щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року, до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, виклавши цю частину у наступній редакції:

"Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.08.2016 року, до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму відстроченого судового збору в розмірі 826 грн. 80коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова