Справа № 369/1255/19
Провадження № 2-о/369/46/19
РІШЕННЯ
Іменем України

13.09.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Пінкевич Н.С.

при секретарі: Середенко Б.С.

за участі заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання та встановлення особи,-

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Єлізавєтінка Кустанайської області Республіка Казахстан. В 1967 році разом із батьками переїхав до с. Гороховище, Волинської області. З 1976 по 1978 роки проходив строкову військову службу. У 1978 році отримав паспорт колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданий Любомльським райвиконкомом Волинської області. Після звільнення з армії переїхав до м. Львова, де проживав та був зареєстрований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . В 1986 році по досягненню 25 років у відділі внутрішніх справ райвиконкому м. Львова змінив фотографію у паспорті. З січня 1979р. по жовтень 1980р. в В/Ч НОМЕР_2 в м. Львів електромонтажником. З січня 1981 по липень 1989 р. працював на заводі ПО «Іскра». В серпні 1989 року переїхав до м. Києва де проживав без реєстрації. З серпня 1989 р. по жовтень 1999 р. працював на фабрика кулінарії Харківського район м. Києва. У зв`язку із переїздом до м. Києва я був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . На початку 1990 року він почав жити цивільним шлюбом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період шлюбу народилося донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час він проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказав, що паспорт громадянина України ніколи не оформлював через те, що не мав реєстрації місця проживання станом на 1991 рік. 05 жовтня 2018 року звернувся до Києво-Святошинського районного відділу управління ДМС України в Київській області із заявою про оформлення паспорту громадянина України. 03 листопада 2018 року було надано відповідь від міграційної служби, в якій було повідомлено про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року та встановити його особу.

Просив суд встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Єлізавєтінка, Кустанайської області, Республіка Казахстан; встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

28 травня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення по заяві від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області. Вказали, що відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство». Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006). За правилами пункту 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, для застосування до Заявника процедури встановлення до громадянства України у розумінні пункту 8 Порядку № 215, Заявнику першочергово необхідно, окрім встановлення особи, документально довести факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 та станом на 13 листопад 1991 року на території України. Вважають, що заявник не надав суду доказів на підтвердження даного факту, при цьому посилання Заявника на періодичне проживання на території України не є достатнім для визнання факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року у розумінні Закону та Порядку № 215, без наявності інших документів, враховуючи те, що Заявник у документах вказав виїзд з місця реєстрації до міста Києва, а документально він вибув до Казахстану. Просили відмовити в задоволенні заяви.

У судовому засіданні заявник та його представник подану заяву підтримали. Просили врахувати, що єдиний спосіб для відновлення прав заявника є фактично рішення суду, та задоволити подану заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів належності особі документів.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селищі Єлізавєтінка, Кустанайської області, Республіка Казахстан, що підтверджено копією свідоцтва про народження..

В 1967 році разом із батьками переїхав до с. Гороховище, Волинської області. З 1976 по 1978 роки проходив строкову військову службу, що підтверджено копією військового квитка.

ОСОБА_1 у 1978 році отримав паспорт колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданий Любомльським райвиконкомом Волинської області.

З пояснень заявника та його представника встановлено, що після звільнення з армії ОСОБА_1 переїхав до м. Львова, де проживав та був зареєстрований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . У1986 році по досягненню 25 років у відділі внутрішніх справ райвиконкому м. Львова змінив фотографію у паспорті. З січня 1979р. по жовтень 1980р. в В/Ч НОМЕР_2 в м. Львів електромонтажником. З січня 1981 по липень 1989 р. працював на заводі ПО «Іскра». В серпні 1989 року переїхав до м. Києва де проживав без реєстрації. З серпня 1989 р. по жовтень 1999 р. працював на фабрика кулінарії Харківського район м. Києва. У зв`язку із переїздом до м. Києва був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд критично оцінює пояснення представника заінтересованої особи, що ОСОБА_1 вибув до Казахстану, а не до м.Київ, оскільки зазначення відбуття не може ототожнюватись з дійсним виїздом. Крім власник пояснень, будь-яких належних доказів суду не надали, не вказали причин неможливості подання таких доказів, не заявили клопотань про витребування доказів.

Також судом встановлено з пояснень заявника та показів, допитаних в судовому засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що на початку 1990 року заявник почав жити цивільним шлюбом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період шлюбу у нас народилося донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 . (копія акту додається)

05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного відділу управління ДМС України в Київській області із заявою про оформлення паспорту громадянина України.

03 листопада 2018 року було надано відповідь від міграційної служби, в якій було повідомлено про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13.11.1991 року та встановити мою особу.

Відповідно до ч.І ст.З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: п.1 - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; п.2 - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (ІЗ листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; п.З - особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; п.4 - особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до п.8 Розділу II Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» - для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 РОКУ постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР. але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки ПРО прописку, що підтверджує Факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву ПРО встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграиійної служби України ПРО встановлення особи та ПРО те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений Факт); в) судове рішення про встановлення юридичного Факту проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно, до ч.б п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 № 302 (в редакції постанови КМУ від 26.10.2016№ 745), заявник для оформлення паспорту подає такі документи: рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Згідно змісту ст. 293 ППК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ІІПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, шо мають юридичне значення» N9 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В силу положень Закону України «Про громадянство України». Указу Президента України від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час.

Відповідно до ст.4 Конституції України - в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законом.

Підтвердити факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року та встановити особу Заявника можливо із доданих документів та показань свідків.

Від встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року залежить можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутись до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства відповідно до п.1 ч.І ст.З Закону України «Про громадянство України».

Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту належності трудової книжки необхідне заявнику для отримання паспорту громадянина України.

В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження факт проживання заявника та особа заявника. Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі свідоцтвом про народження, паспортом, показами свідків, тощо, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даного факту і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню паспорту у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Відтак, сплачений ОСОБА_1 при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання та встановлення особи - задоволити.

Встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Єлізавєтінка, Кустанайської області, Республіка Казахстан.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2019 року.

Суддя