ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

24 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1063/19
Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/751/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач виконавчий комітет Чернігівської міської ради

третя особа квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігів

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т. В. від 01 квітня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради, виражене у формі п.3.1.1. рішення від 28.12.2018 року за №664 Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла громадянам міста, видачу ордерів щодо відмови у виключенні з числа службових житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій; зобов`язати виконавчий комітет Чернігівської міської ради у місячний строк від набрання рішення суду законної сили ухвалити рішення про виключення з числа службових житлових приміщень двокімнатної квартири АДРЕСА_2 та надання її родині полковника ОСОБА_1 для постійного проживання, із зняттям з квартирного обліку. В обгрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що оскаржуваним рішенням порушено його право на забезпечення постійним житлом, гарантоване Конституцією України та законами України.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.04.2019 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради, виражене у формі п.3.1.1. рішення від 28.12.2018 року за №664 Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла громадянам міста, видачу ордерів щодо відмови у виключенні з числа службових житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій. Зобов`язано виконавчий комітет Чернігівської міської ради у місячний строк від набрання рішення суду законної сили ухвалити рішення про виключення з числа службових житлових приміщень двокімнатної квартири АДРЕСА_2 та надання її родині полковника ОСОБА_1 , для постійного проживання, із зняттям з квартирного обліку.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Чернігівської міської ради просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року є необґрунтованим, при цьому судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, не надано оцінки всім доказам, має місце порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не залучив до участі у розгляді справи Міністерство оборони України, як власника спірної квартири. З посиланням на приписи статей 30, 59, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні доводи апеляційної скарги стверджують, що виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган, уповноважений здійснювати державне управління у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, має завдання забезпечувати додержання порядку розподілу жилої площі та порядку надання громадянам жилих приміщень, прийняв законне рішення 28.12.2018 року №664, яке відповідає нормам закону. За даних обставин доводи апеляційної скарги вказують, що суд не мав права зобов`язувати відповідача приймати рішення про виключення квартири з числа службових жилих приміщень, з наданням їй статусу житлової квартири, оскільки суд не наділено повноваженнями щодо вирішення даних питань, тобто, фактично суд здійснив втручання у дискреційні повноваження органу державної влади. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у загальній черзі позивач перебуває з 02.09.2015 року за №862, у списку першочерговиків позивач знаходиться під номером 257, як і інші військовослужбовці, які мають пільги, при цьому значна кількість осіб має більшу вислугу, ніж позивач. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги положення щодо черговості, встановлені нормативним актами при вирішенні питань щодо надання жилих приміщень. Доводи апеляційної скарги вказують, що протизаконними діями комісії з контролю за розподілом жилого приміщення у гарнізонах Збройних Сил України в процесі розгляду питання виключення квартири з числа службових та надання її позивачу для постійного проживання, зафіксованим в протоколі комісії №748 від 22.11.2017 року, порушено норму обов`язковості дотримання черговості квартирного обліку осіб, які виявили бажання на отримання цього житла. Доводи апеляційної скарги стверджують, що дії третьої особи - КЕВ м.Чернігів є незаконними, оскільки не враховують волю власника державного майна, не дотримано черговості квартирного обліку при розподілі квартир на стадії розгляду на комісії з контролю за розподілом жилого приміщення у гарнізонах ЗСУ. Доводи апеляційної скарги вказують, що вчинення дій щодо зняття з квартирного обліку є виключною компетенцією житлової комісії військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником, внаслідок чого зобов`язання відповідача вжити заходів щодо приватизації квартири не узгоджується із компетенцією відповідача - виконавчого комітету Чернігівської міської ради, на якого суд поклав такий обов`язок. Доводи апеляційної скарги зазначають, що виконавчий комітет не знімає з обліку військовослужбовців військової частини. Доводи апеляційної скарги вказують, що забезпечення позивача житлом без врахування квартирного обліку призведе до порушення конституційних прав інших осіб, які перебувають на черзі разом з позивачем, а також до порушення норм чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги стверджують про незаконність оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року також з тих підстав, виконавчий комітет є колегіальним органом, який приймає рішення в межах своїх повноважень і складається із 9 членів виконкому, при цьому рішення виконкому приймаються відкритим голосуванням більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету. За даних обставин доводи апеляційної скарги вказують про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявленого позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Акуленко В.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представники виконавчого комітету Чернігівської міської ради - Алексієнко О.В., ОСОБА_2 підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Акуленко В.М. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи - Карпенко Я.А. просила залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.219,225), не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що з витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №75 від 17.03.2016 року Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла підприємствам, громадянам міста, видачу ордерів (а.с.98) вбачається, що КЕВ м.Чернігів було виділено по АДРЕСА_1 , якій надано статус службової. З п.8.1.6. вказаного рішення вбачається, що службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , житловою площею 42,8 кв.м за зазначеною адресою було виділено ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб (він, дружина, дитина), без зняття з квартирного обліку.

Згідно протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України №748 від 22.11.2017 року (а.с.99-101), було затверджено список військовослужбовців, квартири яких пропонується виключити з числа службового житла Міністерства оборони України. У вказаному списку зазначено полковника ОСОБА_1 , якому комісією погоджено надати для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

П.3.1.1. рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.12.2018 року за №664 Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла громадянам міста, видачу ордерів, було відмовлено у виключенні з числа службових трикімнатної, житловою площею 42,8 кв.м, квартири АДРЕСА_2 та закріпленні її за зареєстрованою і проживаючою у ній сім`єю ОСОБА_1 . Квартира виділялась згідно з рішенням виконавчого комітету міської ради від 17.03.2016 року №75 (а.с.10).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2018 року (а.с.16-19) частково задоволено позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Судом визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Чернігівської міської Ради, виражене у формі п.3.5. рішення від 17.05.2018 року за №214 Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла громадянам міста, видачу ордерів щодо відмови у виключенні з числа службових житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій. Зобов`язано виконавчий комітет Чернігівської міської ради розглянути клопотання начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів щодо виключення квартири із числа службових і надання їй статусу квартири для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій, у відповідності та в порядку, передбаченому чинним законодавством та прийняти мотивоване рішення за наслідками його розгляду.

Вказаним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2018 року встановлено, що п.3.5. рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.05.2018 року за №214 Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік, виділення житла громадянам міста, видачу ордерів було відмовлено у виключенні з числа службових житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій.

Листом від 30.11.2017 року №2634, начальником КЕВ м.Чернігів було направлено пакет документів щодо виключення з числа службових трьох квартир та надання їм статусу квартир для постійного проживання, серед яких була службова житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій (а.с.199).

Листом від 19.12.2017 року №1008 виконавчим комітетом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки для дозволу на зміну статусу службових приміщень потрібно прожити в займаному житловому приміщенні 10 років.

Листом начальника Чернігівського гарнізону генерал-майора ОСОБА_3 від 26.01.2018 року №230, за погодженням начальника КЕВ м.Чернігів підполковника О.В.Дмитренка, повторно було направлено на адресу Чернігівської міської ради клопотання стосовно винесення питання на розгляд виконавчого комітету Чернігівської міської ради та прийняття рішення про виключення одинадцяти квартир із числа службових і надання їм статусу квартир для постійного проживання, серед яких службова житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає родина полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій.

Листом секретаря Чернігівської міської ради від 16.02.2018 року №1- 27/20-839 полковнику ОСОБА_1 було повторно відмовлено у виключенні службової квартири з числа службових за адресою: АДРЕСА_1 , та закріплення її за зареєстрованою і проживаючою у ній родиною полковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій. Підставою для відмови зазначено, що в клопотанні Квартирно-експлуатаційного відділу про виключення даного житла з числа службових не достатньо мотивовано підстави його виключення із службового житла, а саме, відсутності потреби у його подальшому використанні та оскільки Міністерство Оборони України не ліквідовано, то вбачається і необхідність (потреба) подальшого використання квартири, як службового приміщення.

Згідно повідомлення відділу квартирного обліку та приватизації житлового фонду від 11.02.2019 року №62 (а.с.43), ОСОБА_1 отримав службову трикімнатну, житловою площею 42,8 кв.м, квартиру АДРЕСА_2 згідно з рішенням виконавчого комітету міської ради від 17.03.2016 року №75. Вислуга ОСОБА_1 - 26 років. Перебуває на квартирному обліку з 02.09.2015 року на загальних підставах за №862 та в першочерговому списку, як учасник бойових дій за №257, сім`єю з трьох осіб (він, дружина, дитина).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції з посиланням на фактичні обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, зазначив у оскаржуваному рішенні, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі саме у спосіб, вибраний позивачем та такий засіб правового захисту є ефективним в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не залучив до участі у розгляді справи Міністерство оборони України, як власника спірної квартири, чим допустив порушення норм процесуального права при розгляді даної справи по суті. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року, виходячи із наступного. Участь у розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи приймає Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігів. Відповідно до п.п.3.10 п.3 Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернігів (нова редакція), затвердженого наказом начальника Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 16.04.2019 року №50, до основних завдань Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів відносяться зокрема, але не виключно: представництво та захист інтересів Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів, а також Міністерства оборони України відповідно до встановленого порядку.

Приписами ч.1 статті 4 ЦПК України, ч.1 статті 16 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вказана норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Виходячи із наведеного, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною першою статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.1-6), ОСОБА_1 , вважаючи своє право на житло порушеним, звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, між фізичною особою, як суб`єктом приватного права та виконавчими органами органу місцевого самоврядування, суб`єктом владних повноважень, як суб`єктом публічного права, що представляє та реалізує свої повноваження, виник житловий приватно-правовий спір, пов`язаний із реалізацією житлових прав громадян, зокрема, прав на володіння, користування, розпорядження жилим приміщенням, його приватизацію, цивільних прав, порушення яких пов`язано із позбавленням їх володільців можливості здійснити (реалізувати) свої права повністю або частково.

Приймаючи до уваги вищенаведене, є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року доводи апеляційної скарги відносно того, що даний позов заявлено неналежним позивачем.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції фактично здійснив втручання у дискреційні повноваження органу державної влади, при цьому суд безпідставно зобов`язав відповідача ухвалити рішення про виключення спірної квартири із числа службових житлових приміщень. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як особа, права якого були порушені, не мав іншої можливості, ніж звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, тобто, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у цього органу за законом не існує, суд має право зобов`язати цей орган вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.

Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що не зважаючи на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.11.2018 року, справа №750/9700/18 (а.с.16-19), виконавчий комітет Чернігівської міської ради рішенням від 28.12.2018 року №664, з посиланням на пункти 5.1, 5.2, 5.3 Положення про виключення з числа службових жилих приміщень в м.Чернігові, відмовив квартирно-експлуатаційному відділу міста Чернігів у зміні статусу службової трикімнатної житлової квартири АДРЕСА_4 та закріпленні її за зареєстрованою і проживаючою у ній сім`єю ОСОБА_1 . За даних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано у оскаржуваному рішенні прийшов до висновку, що має місце порушення прав позивача щодо реалізації ним своїх житлових прав, і здійснені ним заходи, в тому числі, і судовий захист не призвели до відновлення його прав, і тому захист порушеного права ОСОБА_1 на житло є можливим саме у спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до ч.1 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах та згідно з вимогами, встановленими Житловим кодексом УРСР та іншими законодавчими актами. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надається один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Пунктом 1.4. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної у місті ради народних депутатів.

Пунктом 2.2. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень регламентовано, що всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому житлове приміщення включається (виключається) до (із) числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальником відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.

Згідно протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України №748 від 22.11.2017 року (а.с.99-101), було затверджено список військовослужбовців, квартири яких пропонується виключити з числа службового житла Міністерства оборони України. У вказаному списку зазначено полковника ОСОБА_1 , якому комісією погоджено надати для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи встановлено, що всі зазначені і обов`язкові в Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень умови щодо виключення квартири полковника ОСОБА_1 з числа службових виконано, а саме: полковник ОСОБА_1 має вислугу в Збройних Силах України 27 років 01 місяць станом на 01.09.2018 року, перебуває в загальній черзі на покращення житлових умов Чернігівського гарнізону (м. Чернігів) з 02.09.2015 року, на першочерговій - з 02.09.2015року, як учасник бойових дій.

Матеріали цивільної справи не містять доказів відносно того, що позивач отримував інше житло під час проходження ним служби, також відсутні відповідні докази участі позивача у приватизації житла.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що порушені права позивача підлягають судовому захисту у спосіб, обраний позивачем, оскільки при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення про відмову у зміні статусу службової житлової квартири має місце порушення прав та інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги допущені порушення квартирно-експлуатаційним відділом м.Чернігів та комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України норм обов`язковості дотримання черговості квартирного обліку осіб, які виявили бажання на отримання цього житла, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються фактичними обставинами справи та наявними в ній доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення оскаржуваним рішенням суду першої інстанції прав інших осіб, які перебувають у черзі на отримання житла разом з позивачем, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 01.04.2019 року, оскільки вказане питання не є предметом розгляду у даній цивільній справі.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернігівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 25.07.2019 року.

Головуючий: Судді: