УХВАЛА

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 288/47/18

провадження № 61-42877 св 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - комбінат громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року в складі судді Руденко З. Б. та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2018 року в складі колегії суддів Шевчук А. М., Коломієць О. С., Борисюка Р. М.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства та з уточненням позовних вимог просив стягнути з відповідача 50 000 грн невиплаченої заробітної плати за період з 01 листопада 2017 року по 27 березня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12 вересня 2017 року загальні збори комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства обрали його директором споживчого кооперативу, затвердили розмір заробітної плати та видали наказ про прийняття його на роботу з 01 листопада 2017 року, однак виконувач обов'язків директора вказаного комбінату не визнає його директором кооперативу та не виплачує йому заробітну плату.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суди виходили з того, що ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в загальних зборів Комбінату повноважень щодо призначення особи на посаду директора споживчого кооперативу, а тому контракт, укладений секретарем загальних зборів Комбінату ОСОБА_5 з ОСОБА_4, та наказ, підписаний ОСОБА_4 про прийняття його на роботу директором Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, не породжують правових наслідків, а тому правові підстави для стягнення заробітної плати відсутні.

14 серпня 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати їх.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано цивільну справу з суду першої інстанції.

21 вересня 2018 року вказана цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Провадження за касаційною скаргою відкрите помилково, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення в малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 50 000 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищувала ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (ЛеважПрестасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом помилково відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на судові рішення в малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року та на постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2018 року закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат