Справа № 466/3591/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

за участю секретаря Назаркевич Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові , в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

02.05.2019р. позивач звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача боргу за кредитом в сумі 13 921,06 грн. та судових витрат.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 25.02.2016р. ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 25.02.2016 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, як встановлено "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що як вважає позивач складає між ними Договір про надання банківських послуг.

Проте, ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед банком, яка станом на 26.03.2019 року складає 13921,06 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 331,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 9410,95 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3039,07 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

639.10 грн. - штраф (процентна складова). З врахуванням наведеного, змушене звернутись до суду.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзив на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Як стверджує позивач, на підставі анкети-заяви від 25.02.2016 та на підставі Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 400,00 грн.

Також, до позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем яка станом на 26.03.2019 року складає 13921,06 грн., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 331,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 9410,95 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3039,07 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 639.10 грн. - штраф (процентна складова).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Конституційний Суд України у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. вказав, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представником позивача не надано достовірних доказів існування боргу у ОСОБА_1 у розмірі 13 921,06 грн. Посилання позивача на анкету-заяву та розрахунок заборгованості як підставу для задоволення своїх вимог, на думку суду, не є належними та допустимими доказами, оскільки на вищезгаданій анкеті-заяві про відкриття карткового рахунку а також у витязі з тарифів обслуговування кредитних карт відсутня інформація про отримання кредиту у розмірі 400,00 грн. і позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження перерахування на картковий рахунок кредитних коштів чи отримання останніх у будь-який інший спосіб. Сама анкета-заява є нечитабельною, а підпис ОСОБА_1 в такій істотно відрізняється від підпису останньої в копії паспорту громадянина України. Дані обставини ставлять під сумнів, на думку суду, існування між АТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 договірних відносин.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що позивачем не підтверджено наявність заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , р/р № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення було виготовлено 24.07.2019 року.

Суддя І. Є. Зима