Справа 237/811/19
Номер провадження 2/237/638/19
09.07.19 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сенаторова В.А.
при секретарі Махно Ю.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права розпоряджатися власністю,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права розпоряджатися власністю, посилаючись на наступні обставини.
Позивач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В вищевказаному будинку зареєстровані крім позивача, ще відповідач, онук позивача - ОСОБА_3 . Відповідач ще у вересні 2013 року не проживає в спірному будинку, не сплачує комунальні послуги. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою.
В судове засідання позивач та його представник в судове засідання не прибули, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про права на спадщину житлового будинку від 09 листопада 1994 року ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено, що з 12.08.2009 року в вищевказаному будинку зареєстрований онук позивача - ОСОБА_3 .
Згідно довідки № 2950/02-26 від 04.12.2018 р., виданої сільським головою Степненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але останній за місцем реєстрації не проживає з вересня 2013 року.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В судовому засіданні встановлено, що з вересня 2013 року відповідач не проживає у вищевказаному будинку без поважних причин.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинив.
На спростування доводів позивача, відповідач всупереч вимогам ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірному будинку або поважність причин не проживання у цьому будинку.
Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкає в спірній квартирі близько п`яти років, тобто більш 6 місяців, без поважних причин, а тому останній втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном.
Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст.2 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права розпоряджатися власністю, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Усунити перешкоди в здійсненні права користування та розпоряджатися власністю, житлом, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцятиднів до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.А. Сенаторов