ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3514/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2019 року, постановлену у складі судді Колесник С.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2019 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

В апеляційній скарзі адвокат Шемет О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_4 просить зазначену ухвалу суду скасувати та зобов`язати суд першої інстанції постановити ухвалу про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, і є такою, що підлягає скасуванню.

Зазначено, що відповідно до п. 9, ст. 187 ЦПК України суд першої інстанції при винесенні ухвали повинен був направити справу за підсудністю, а не повертати її скаржнику (позивачеві).

Послалась на те, що у своєму листі до скаржника (позивача) відповідач повідомляє, що проживає в одному місті з позивачем, тобто в м. Харків, а не за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ч. 1, ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вважає, що уточнені позовні вимоги можуть бути прийняті до розгляду Київським районним судом м. Харкова.

Послалась на те, що з практики Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/12370/17, Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/668/18, Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/2514/17 вбачається, що суди розглядають в одному провадженні справи щодо збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Павлов В.І. надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останню просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Вказав, що при вирішенні питання про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права.

Зауважив, що в апеляційній скарзі позивач не просить направити її заяву за встановленою підсудністю, а ставить питання про прийняття її до розгляду саме Київським районним судом м. Харкова.

Зазначив, що посилання на листування учасників не спростовує факту реєстрації відповідача у Дніпропетровській області.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення заяви заявникові, оскарження якої передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає частковому.

Порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали за правилом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Відмовляючи у прийнятті уточненої позовної заяви для розгляду у справі разом з позовом зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав, зазначена в уточненій позовній заяві, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, повинна бути пред`явлена за місцезнаходженням відповідача, а тому, на підставі вимог ст. 49 ЦПК України, дані вимоги не можуть бути прийняті до розгляду та підлягають поверненню заявникові з роз`ясненням подачі позовної заяви про позбавлення батьківських прав окремо від даного позову на загальних підставах.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2018 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , в якій позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.10.2018 у цивільній справі № 645/2614/18 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 18.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08.02.2019.

До суду 25.02.2019 надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка доповнила предмет позову вимогами про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліменти та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про фізичний, духовний, матеріальний її стан та стан здоров`я, тобто з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, згідно якої батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому вона залучає до розгляду цього позову в якості третьої особи відповідний орган опіки та піклування (а.с. 105-109 т. 1).

В підготовчому судовому засіданні представник позивача - Шемет О.В. уточнену позовну заяву від 25.02.2019 просила прийняти до спільного розгляду з вимогами ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Представник відповідача Павлов В.І. в підготовчому судовому засіданні проти прийняття уточненої позовної заяви заперечував, зазначивши, що спільний їх розгляд є недоцільним.

За правилом п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Нормою ч. 1 ст. 188 ЦПК України, на яку вірно послався суд, визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У частинах 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Обґрунтовуючи свої вимоги про зміну стягнення аліментів, присуджених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2018 року у цивільній справі № 645/26143/18 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. на 1/3 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач послалася на те, що на теперешній час коштів на утримання дитини не вистачає.

З огляду на те, що підстави позову про збільшення позовних вимог - позбавлення батьківських прав, та тих, що розглядаються судом, зміна способу стягнення аліментів, не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, та згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 3 181 СК України не є похідними одна від одної, в контексті вимог щодо пропорційності та ефективного розгляду справи у розумний строк, районний суд обґрунтовано дійшов висновку, який відповідає наведеним нормам ст.ст. 2, 11, п. 2 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 188 ЦПК України про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви для її об`єднання для розгляду іншого позову, стосовно якого відбувається підготовка до судового розгляд справи.

Також судом першої інстанції було правильно роз`яснено порядок звернення позивача з вимогою про позбавлення батьківських прав до іншого районного суду з урахуванням правил територіальної підсудності.

Твердження позивача про те, що суд мав самостійно направити її уточнену позовну заяву за встановленою підсудністю не ґрунтуються на вимогах закону.

Правила ч. 9 ст. 187 ЦПК України, за якою якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, застосовуються судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Оскільки у даному випадку суд не знайшов підстав для об`єднання з існуючою справою в одне провадження нового позову, то питання щодо відкриття провадження за цим позовом судом не вирішувалося. Позивач вправі самостійно звернутися з цим позовом про позбавлення батьківських прав до відповідного районного суду, в чому немає ніяких перешкод, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. право на доступ до суду не порушене.

Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на практику районних судів спільного розгляду вимог про збільшення розгляду аліментів та позбавлення батьківських прав, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду, а не судів першої інстанції.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 липня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.