Дата документу 24.07.2019 Справа № 748/3246/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 748/3246/18 Головуючий у 1-й інстанції: Ломейко В.В.
провадження № 22-ц/807/2227/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн. на підставі договору б/н від 05.02.2014р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті АТ КБ «Приватбанк», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредит згідно з договором, в свою чергу відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на 28.10.2018 року має заборгованість-15317,96 грн., з яких: 6016,05 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8096,29 грн. - нараховано пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 705,62 грн. - штраф (процентна складова).

Оскільки в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена, АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач заявляв вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 сум нарахованих відсотків за користування кредитом, сум пені, а також штрафів, проте Банком не доведено що умови та правила надання банківських послуг, на підставі яких здійснювались нарахування, є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Натомість сума заборгованості за тілом кредиту у позовній заяві, та доданому до неї розрахунку не зазначена.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недостатньо повне дослідження судом першої інстанції письмових доказів та дійсних обставин справи, просило скасувати рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 24 травня 2019 року (а.с. 163-164), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк».

20 червня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на вказану апеляційну скаргу. Вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а натомість рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду зазначеним вимогам в повному обсязі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2014 року ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12). У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») (а. с. 13).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на на 28.10.2018 року має заборгованість-15317,96 грн., з яких: 6016,05 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8096,29 грн. - нараховано пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 705,62 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 8-11).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 сум: 6016,05 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 8096,29 грн. - нарахованої пені , а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 705,62 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, зазначено, що суд позбавлений можливості розрахувати розмір процентів за користування кредитом відповідно ст. 1048 ЦК України та стягнути суму пені та штрафу, оскільки сума заборгованості по тілу кредиту у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.10.2018 року не вказана.

З таким висновком колегія суддів не може погодись в повному обсязі.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

В Анкеті-заяві позичальника від 05.02.2014 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив стягнути з ОСОБА_1 складові кредитного договору, зокрема суму нарахованим відсотків за користування кредитом, суму нарахованої пені, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.02.2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та на Умови та Правила надання банківських послуг.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Верховного суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічні правові позиції, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Подані банком до суду першої інстанції докази на підтвердження позовних вимог зокрема Анкета-заява, на яку позивач посилається, як на підставу відкриття карткового рахунку та отримання відповідачем кредиту, за своїм змістом цієї обставини не підтверджує, а поданий позивачем розрахунок заборгованості також не можна взяти до уваги, оскільки він є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують підстави виникнення таких грошових зобов`язань.

Колегія суддів вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем, не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.02.2014 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також, слід зауважити, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських услуг у відповідній графі не містить відмітки на підтвердження того, що позичальник отримала та ознайомилась під підпис із пам`яткою клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи та істотні умови обслуговування (а.с. 12).

За таких обставин, відсутність належних та допустимих доказів по суті заявлених позовних вимог унеможливлює встановити чи взагалі здійснювалось кредитування відповідача та на яких умовах, отже відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання.

Разом з тим, відповідачем не заперечується, що вона на підставі Анкети - заяви отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ч.2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з фактично отриманої суми кредитних коштів.

Проте, як вбачається з позовної заяви, АТ КБ «ПриватБанк» не заявляло вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 тілу кредиту (а.с. 6, зворот), оскільки розмір заборгованості, яку АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_1 складається лише з нарахованих відсотків, пені та заборгованості по судовим штрафам (а.с. 11).

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку щодо підстав відмови стягнення процентів, пені та штрафу. Зазначене не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції при вирішенні спору по суті, разом з тим оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року у цій справі - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: