П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 255/6869/14

Номер провадження 22-ц/804/1808/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б., Попової С.А.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони :

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

заінтересована особа - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2019 року, у складі судді Капітонова В.І., дата складення повного судового рішення 31 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 від шлюбу мають двох дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2016 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 04 червня 2014 року з нього стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі рішення суду, Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05 вересня 2018 року проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визначено з ним. Це рішення набрало законно сили. Зазначав, що мати дітей - ОСОБА_2 , участі в утриманні дітей не приймає та проживає окремо. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №255/6869/14-ц, який виданий 12 липня 2016 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та зазначає про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні. Просить ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2019 року скасувати та передати заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі свого представника ОСОБА_8 , просить судове рішення залишити без змін, посилаючись на те, що законних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявником не наведено та судом не встановлено.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 передбачених законом підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не наведено; заявником не втрачено можливості в інший спосіб вирішити питання щодо припинення оплати ним аліментів на користь ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Подружжя має двох дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2016 року шлюб між ними розірвано.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 04 червня 2014 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист в даній справі видано Селидівським міським судом Донецької області 12 липня 2016 року за №255/6869/14-ц.

Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №255/6869/14-ц від 12 липня 2016 року.

Обґрунтовуючи вимоги про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05 вересня 2018 року, яке набрало законної сили, місце проживання малолітніх дітей визначено з ним; він здійснює утримання дітей, а оскільки мати - ОСОБА_2 участі в утриманні дітей не приймає, виконавчий лист не підлягає виконанню.

Однак, на переконання апеляційного суду, надані докази не свідчать про наявність належної правової підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення вимог ОСОБА_3 , враховуючи наступне.

За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

За приписами ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

- матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання,

- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Дослідивши наведені ОСОБА_3 підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі виконавчого листа, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України, не встановлено.

Як вбачається з судового рішення, на виконання вимог ст. 273 ЦПК України, суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що одним зі способів захисту його порушеного права, за наявності підстав, є пред`явлення позову про звільнення від сплати аліментів.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що місце проживання дітей з батьком встановлено судовим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05 вересня 2018 року має преюдиційне значення для вирішення питання про визнання документа, за яким аліменти виплачуються на користь ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки норми процесуального закону визначають перелік певних підстав за яких виконавчий лист не підлягає виконанню, а таких обставин заявником не наведено та судом не встановлено.

Крім того, за положеннями ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на судову практику апеляційних судів, яка на його думку, є підставою для задоволення його вимог. Однак, вказане до уваги не приймається, оскільки, за вимогами ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 19 липня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А.Попова

Т.Б. Ткаченко