Справа № 615/172/19
Провадження № 2/615/207/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

31.01.2019 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 9,00 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності колишнього ПСП «Колос» на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , якій на підставі Сертифікату серії НОМЕР_1 належало право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності ПСП «Колос», розміром 9,00 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За життя ОСОБА_3 22.07.1992 року на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_4 (матері позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт на день смерті заповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 не змінений та не скасований.

За життя мати позивача прийняла спадщину після смерті матері на підставі ст. 549 ЦК УРСР, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, однак не оформила своїх спадкових прав. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не складала. На час подання позову до суду у позивача знаходяться оригінали правовстановлюючих документів на інше належне спадкодавцеві нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовану ОСОБА_3 земельну ділянку в АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_2 . Оригінал сертифікату НОМЕР_1 був втрачений позивачем, тому надати його нотаріусу для оформлення спадщини неможливо, що стало підставою для звернення до суду. Крім позивача інших спадкоємців на майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає.

На підставі ухвали суду від 06.02.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Представник відповідача селищний голова Путінцев В.П. 26.02.2019 року надіслав інформацію, в якій повідомляє, що Ков`язька селищна рада просить прийняти рішення за позовом ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом у відповідності до вимог діючого законодавства.

25.03.2019 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи ОСОБА_5 К.О., яка просить врахувати, що доказів оформлення ОСОБА_4 на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 до позовної заяви не додано. Вважає, що в даному випадку, виходячи із унормувань ст.1216 ЦК України, позивач не може успадкувати право, яке не набуто за життя спадкодавцем ОСОБА_4 .

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судове засідання представник позивача Перепелиця ОСОБА_6 , що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 15.01.2019 року, подав клопотання про розгляд справи по суті за відсутності позивача, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи просять проводити розгляд справи за їх відсутності з урахуванням наданих пояснень.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є рідною донькою ОСОБА_4 , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого палацом новонароджених м. Харків, 16.11.1985 року.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_4 , виданого Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », актовий запис, № 398.

Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними Свідоцтва про смерть НОМЕР_5 , виданого 27.09.2008 року відділом РАЦС по м. Харкову № 4, актовий запис, № 14235.

ОСОБА_4 була рідною донькою ОСОБА_3 , що підтверджується даними Свідоцтва про народження НОМЕР_6 , виданого 21.03.1946 року відділом РАЦС с. Журавлі Валківського району Харківської області, актовий запис № 1.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого повторно 21.06.2005 року Ков`язькою селищною радою Валківського районну Харківської області, актовий запис № 44.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22.07.1992 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 88, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно, яке їй буде належати на день смерті та на яке вона матиме право, заповіла ОСОБА_4 . Заповіт на день смерті заповідача 25.06.1999 р. не змінений та не скасований, про що свідчить запис секретаря виконкому Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області від 25.06.1999 року.

З наданої Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою інформації від 13.06.2018 року слідує, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 935/2017. За матеріалами вказаної спадкової справи встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею на майно матері. ОСОБА_4 не була зареєстрована на час відкриття спадщини разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , а також не подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини. За даними повідомлення Харківського обласного державного нотаріального архіву № 275/01-20 від 02.02.2018 року, за період 1999-2000 роки заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не подавалися, свідоцтва про право на спадщину також не видавалися. За період 2001-2018 проведено перевірку за даними Спадкового реєстру: інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.12.2017 за № 50403066 інформація про заведені спадкові справи після ОСОБА_3 відсутня. Таким чином, нотаріальна контора не має даних про факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після ОСОБА_3 , що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_8 у 1976 році вона була прийнята у члени КСП «Колос» і на час відкриття спадщини після ОСОБА_9 (25.06.1999 року) працювала там на посаді економіста. Також ОСОБА_8 входила до членів вказаного сільськогосподарського підприємства, яке було реорганізоване 24.01.2000 року в ПСП «Колос».

Ці дані підтверджуються засвідченою відділом кадрів СТОВ «Лан» ( ОСОБА_10 ) копією з її трудової книжки, до посадових обов`язків свідка входило ведення обліку, опрацювання та складання звітності по розрахунковим відомостям з виплати коштів членам колгоспу та їх спадкоємцям за користування земельними ділянками.

Свідок стверджує, що ОСОБА_3 була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» Ков`язької селищної ради та працювала там все своє життя до виходу на пенсію, отримуючи плату за користування належною їй земельною часткою (паєм). За рішенням загальних зборів колгоспників, прізвище ОСОБА_3 було внесено і до списку непрацездатних членів колгоспу, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Колос». Після виходу на пенсію ОСОБА_3 залишалася членом колгоспу, входила до числа колгоспних пенсіонерів і продовжувала отримувати плату за користування землею. Після її смерті з осені 1999 року та у наступні роки для отримання цієї виплати замість померлої приходила її донька ОСОБА_4 , котра отримувала виплати, в тому числі і у вигляді сільськогосподарської продукції кілька років підряд. При цьому ОСОБА_4 ставила свій особистий підпис у розрахунковій відомості і їй виплачувалися вказані кошти. Проведення виплати спадкоємцю померлої ОСОБА_3 було правомірним, оскільки вона пред`явила до правління колгоспу в якості підтвердження факту смерті матері свідоцтво про смерть та документи, якими підтверджувався її родинний зв`язок з спадкодавцем. Після переведення на посаду економіста по оплаті праці ОСОБА_8 продовжувала займатися веденням відомостей по виплаті коштів за користування земельними частками громадян до 2003 року. Залишаючись працювати на вказаному підприємстві вона бачила, що ОСОБА_4 і надалі приходила отримувати плату за користування належною її матері земельною часткою (паєм).

Таким чином, донька ОСОБА_3 ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК УРСР шляхом прийняття у користування та розпорядження майна спадкодавця, про що свідчить наявність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на інше належне спадкодавцеві нерухоме майно та отримання коштів, які сплачувалися в рахунок оренди паю, в тому числі товарної сільськогосподарської продукції КСП «Колос».

Отже, до спадкового майна після смерті ОСОБА_4 входить право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього ПСП «Колос» на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, яка згідно даних Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_3

Уточнений розмір земельної частки (паю) по ПСП «Колос» на одну особу, відповідно до Розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 70 від 16.03.2000 року, становить 9,00 умовних кадастрових гектар.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

На момент смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року, ст.549 якого передбачає, що однією з дій, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, наприклад, зберігання документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, або догляд за об`єктами спадщини.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті баби та матері, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього ПСП «Колос» на території Ков`язької селищної ради Валківського району Харківської області, з не витребуваних/не розподілених земельних часток (паїв), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 217 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова