П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року

м. Рівне

Справа F 569/24526/18

Провадження F 22-ц/4815/449/19

Рішення Рівненського міського суду ухвалено

повним текстом в м. Рівне 15 січня 2019 року

о 09 год. 50 хв.

Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_2;

заінтересована особа: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області;

представники учасників справи:

заінтересованої особи F ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області; про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити той факт, що він дійсно працював у Кооперативі "Каскад" з 01 травня 1989 по 02 червня 1996 року включно. Заяву мотивовано тим, що по досягненню 60 років звернувся до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі F РОУ ПФУ) та подав заяву з відповідним переліком документів для призначення пенсії. Однак в трудовій книжці було виявлено технічну помилку, а саме за період роботи 1989 - 1996 роки в Кооперативі "Каскад" на посаді директора в записі F 8 дата прийому на роботу вказана "01.05.1989 р.", а підставою прийняття на роботу - наказ F22-н від 01.05.890 р. Тобто очевидна технічна помилка в зазначенні року, а саме замість правильного - "1989 р." зазначено - "890 р.". На даний час кооператив припинив свою діяльність, після ліквідації документи до архіву не передано, а тому виникла необхідність звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2019 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, те що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно працював у Кооперативі "КАСКАД" з 01 травня 1989 року по 02 червня 1996 року включно.

Рішення суду попередньої інстанції мотивовано тим, що встановлення факту, який має юридичне значення, про що просить заявник, необхідне для підтвердження трудового стажу на звернення до органів Пенсійного фонду України задля оформлення пенсії. Трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, проте виявлено технічну помилку, яка не дає можливості заявнику підтвердити такий стаж.

На рішення суду РОУ ПФУ подано апеляційну скаргу, де покликалося на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

На її обґрунтування зазначає, що період роботи заявника в Кооперативі "Каскад" з 01 травня 1989 року по 02 червня 1996 року не може бути зараховано до стажу, адже записи у трудовій крижці проведені з порушенням вимог "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях". Вказує, що підтвердження трудового стажу здійснюється у відповідності до вимог "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року F 637. Зокрема, необхідно було допитати свідків, які б знали заявника по спільній роботі і мали б документи про свою роботу, за час, щодо якого вони б підтвердили роботу заявника.

З цих міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове F про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

У поданому відзиві ОСОБА_2, вважаючи, що при ухваленні рішення судом повно і всебічно з'ясовані усі обставини, об'єктивно оцінено докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому зазначав, що встановлення факту йому необхідно з метою підтвердження трудового стажу для оформлення пенсії за віком, передбаченої та гарантованої державою. Оскільки в трудовій книжці виявлено помилку, яка унеможливлює підтвердження такого стажу, він був змушений звернутися до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд попередньої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заяви, оскільки встановлення факту перебування заявника у трудових стосунках із Кооперативом "Каскад" іншим шляхом унеможливлюється відсутністю архівних чи інших документальних записів про це, а також припиненням роботодавця як юридичної особи.

Тому справу вірно вирішено за правилами окремого провадження.

Заявляючи вимогу про встановлення факту перебування у трудових стосунках під час роботи в Кооперативі "Каскад" в період з 01 травня 1989 по 02 червня 1996 років, заявник посилається на технічну помилку у записі F 8 трудової книжки серії БТ-І F3249263, виданої ОСОБА_2 03 жовтня 1980 року, про те, що замість правильного запису - "1989 р." зазначено - "890 р.".

Встановлення такого факту необхідно заявнику для підтвердження трудового стажу на звернення до органів Пенсійного фонду України з метою призначення пенсії, адже трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Між тим, у трудовій книжці заінтересованою особою виявлено технічну помилку, яка не дає можливості ОСОБА_2 підтвердити такий стаж.

З трудової книжки серії БТ-І F3249263, оглянутої судом, вбачається, що з 01 травня 1989 року ОСОБА_2 прийнято на роботу в Кооператив "Каскад" на посаду директора відповідно до наказу F22-н від того ж числа. 02 червня 1996 року згідно з наказом F37 його звільнено з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Очевидним є те, що при заповненні трудової книжки в частині запису F 8 в графі "Дата" прийому на роботу зазначено "01.05.89", а підставою для прийняття на роботу наведено про наказ F 22-н від "01.05.890". Тобто судом правильно визначено цей факт технічною помилкою у вказівці про рік запису, а саме замість правильно "89" хибно зазначено "890".

Відповідні записи засвідчені підписами та печаткою посадової особи.

Згідно зі ст. 48 КЗпП України основним документом, який підтверджує трудову діяльність працівника, є трудова книжка.

Ті ж самі норми містяться і пунктах 1 і 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року F 637. Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу зарплати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які мають відомості про періоди роботи. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації (пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 F301 "Про трудові книжки працівників").

Положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України F 58 від 29.07.1993, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за F110, вказують про обовFязковість усіх записів в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а у разі звільнення F у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно. ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Записи підтверджуються підписом посадової особи і засвідчуються печаткою.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності F вищестоячою організацією, якій було надано підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності F облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при АР Криму (пункт 2.8 цієї Інструкції). Тобто з урахуванням викладеного судом зроблено належний висновок про те, що відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладається на власника підприємства, установи, організації, або уповноважений ним орган, однак у жодному разі F не на працівника.

За умовами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України F 58 від 29.07.1993, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за F110, працівник повинен звернутися до роботодавця, який неправильно зробив запис у трудовій книжці. Якщо на час звернення роботодавця не існує, працівник звертається до правонаступника або до вищого за підпорядкуванням органу. Якщо відсутні зазначені органи, тоді працівник звертається до відповідних архівних установ.

Між тим, 20 серпня 2018 року архівним відділом Виконавчого комітету Рівненської міської ради на звернення заявника видано довідку за F Б-60/12-14, де зазначено про неможливість встановити знаходження документації Кооперативу "Каскад" (реєстраційні дані, місце дислокації, факт припинення юридичної особи F не встановлені, відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і громадських формувань F відсутні). На зберігання до архівного відділу не надходили. Отже, Кооператив "Каскад" не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, проте при цьому фактично не існує, а тому можливості виправити хибність записів у порядку, передбаченому наведеними підзаконними актами, у заявника відсутні.

Повно і правильно встановивши обставини справи, оцінивши наявні в її матеріалах докази в їх сукупності та зFясувавши, що при вирішення правовідносин до застосування підлягали ті норми процесуального та матеріального права, на застосуванні яких наполягав заявник, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_2, встановивши той факт, що він дійсно працював у Кооперативі "Каскад" з 01 травня 1989 року по 02 червня 1996 року.

Щодо доводів РОУ ПФУ про помилковість висновків суду при вирішенні справи, то колегія суддів з ними погодитися не може.

Так, частина перша ст. 315 ЦПК України містить перелік повноважень суду розглянути справи про встановлення певних фактів.

Між тим, відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення. зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З розFяснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року F5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 цієї постанови вказується, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не заслуговують на увагу і аргументи автора апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, виходячи з такого.

Згідно із абз. другим ч. 2 ст. 367 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 3 цієї статті надано повний і вичерпний перелік випадків, за яких порушення норм процесуального права є обовFязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів РОУ ПФУ не навело, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх не було здобуто.

Є необґрунтованими і твердження заінтересованої особи про недодержання норм матеріального права, оскільки спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

З рештою доводів апеляційної скарги апеляційний суд також не може погодитися і відхиляє їх через безпідставність.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі (ч. 5 ст. 367 ЦПК України). Однак таких процесуальних порушень колегією суддів також з'ясовано не було.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року F3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 315, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2019 року F без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді : Н.В. Бондаренко

ОСОБА_4