Справа №560/1208/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності від 06.08.2018 року, звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 28361,20 грн. (двадцять вісім тисяч триста шістдесят одна гривня двадцять копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що із 02 вересня 2000 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який у 2012 році було розірвано. У шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на утримання яких із відповідача було присуджено стягувати аліменти в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно із 18.03.2013 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач свого обов`язку по сплаті аліментів на двох спільних із позивачем дітей відповідно до вимог вищезазначеного судового рішення належним чином не виконував, а саме сплачував ці аліменти несвоєчасно. Так, у 2013 році відповідач вперше сплатив аліменти лише через п`ять місяців, далі також декілька сум сплачені ним із простроченням; у 2014 році також сплатив із запізненням лише два рази на рік на погашення минулої заборгованості, а у 2015 році не сплачував аліменти зовсім, і в наступних періодах також своєчасно свого обов`язку по сплаті аліментів не виконував. Тому, з огляду на прострочення відповідача по сплаті позивачу аліментів, позивач вправі стягнути з відповідача неустойку (пеню). Провівши ретельний розрахунок суми пені за період із 01.01.2014 року по 31.12.2017 рік із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 28361,20 грн.

До початку розгляду справи від представника позивача Конончук ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату та надання йому можливості використати своє право на захист та скористатися правовою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України, обов`язковою підставою для відкладення розгляду справи є неявка у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, сповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

У даному випадку, суд, повідомлену відповідачем у заяві причину неявки, не визнає поважною, оскільки з моменту отримання ним копії ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками, а саме 13 вересня 2018 року (а.с.22) у відповідача до моменту подачі вищевказаної заяви про відкладення розгляду справи, було достатньо часу, а це десять місяців, щоб використати своє право на захист та скористатися правовою допомогою.

Натомість, з вини відповідача розгляд справи неодноразово було відкладено, а саме: на розгляд справи на 05 грудня 2018 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання на зазначений час та дату, яке було задоволено, а справу відкладено на 18 лютого 2019 року.

На вказану дату, 18 лютого 2019 року, відповідач на розгляд справи не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 15 травня 2019 року.

Однак і 15 травня 2019 року розгляд даної справи не відбувся, так як від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки він перебуватиме у службовому відрядженні. Розгляд справи відкладено на 11 липня 2019 року і, як зазначено вище, від відповідача на вказану дату вкотре надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, така поведінка відповідача ОСОБА_2 свідчить про зловживання процесуальними правами та призводить до затягування та перешкоджання здійснення розгляду справи.

Зважаючи на наведене вище, суд рахує, що справу можливо розглянути без участі сторін, оскільки у справі достатньо доказів про їхні взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 10.06.2013 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме: 18.03.2013 року та проводити до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач свого обов`язку по сплаті аліментів на дітей відповідно до вказаного вище рішення суду належним чином не виконував та сплачував аліменти на утримання дітей несвоєчасно, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками Дубровицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №692/02-37 від 29.09.2016 року та №8366/15.8-37 від 02.08.2018 року (а.с.9-10, 11)

Статтею 196 СК України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, тому позивач має право на стягнення з останнього неустойки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц дійшла правового висновку про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першоїстатті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно, наданого позивачем до суду розрахунку пені за прострочення сплати аліментів (а.с.13), за період з березня місяця 2013 року по грудень місяць 2017 року, загальна сума пені, яка розрахована за формулою, наведеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц становить 58513,44 грн. Однак, враховуючи положення ст. 196 СК України, сума пені до стягнення становить 28361,20 грн.

Суд приймає як достовірний, наданий позивачем розрахунок пені, розрахований відповідно до розміру заборгованості по аліментах помісячно.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 28361,20 грн. (двадцять вісім тисяч триста шістдесят одна гривня двадцять копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: 6001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 22 липня 2019 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: Сидоренко З.С.