РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку загального позовного провадження)

25 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

за участю секретаря судового засідання Огер О. А.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

представник позивача Яндульський Денис Володимирович, ОСОБА_1 Антон Михайлович,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 Петро ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, установив наступне.

Описова частина.

Стислий виклад позиції позивача.

У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначало, що 26 березня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В зв`язку із порушенням взятих на себе ОСОБА_2 зобов`язань, станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 15 086,34 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 9 648,66 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3 743,18 грн., заборгованості за пенею та комісією 500 грн., а також штрафами, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина 500 грн., процентна складова 694,59 грн.

Ураховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 26 березня 2007 року в розмірі 15 086,34 грн. та судові витрати у розмірі 1 378 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача.

ОСОБА_2 посилався на те, що кошти у розмірі 27 000 грн. не отримував. Розрахунок заборгованості зроблений по картці, яка 02 червня 2012 року заблокована. Умови та правила банківських послуг не мають його підпису, дати складання, а також ідентифікуючих ознак на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника, тому не є частиною укладеного 26 березня 2007 року кредитного договору. Він має право на пільги, які стосуються відсотків і штрафів за кредитом, що визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Одночасне нарахування штрафу та пені за прострочення кредиту суперечить Конституції України. Вимоги АТ КБ «Приватбанк», пред`явлені поза межами строків позовної давності.

Ураховуючи викладене, просив позов АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

В травні 2018 року після розгляду у Верховному Суді, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

07 травня 2018 року її прийнято до провадження.

07 червня 2018 року задоволене клопотання представника відповідача, вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

12 липня 2018 року у відповідності до ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання відкладене, у зв`язку із першою неявкою представника позивача, який повідомлений про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив.

14 серпня 2018 року задоволені клопотання представників позивача та відповідача про відкладення підготовчого засідання.

26 листопада 2018 року задоволене клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання.

11 січня 2019 року закрите підготовче провадження.

27 березня 2019 року задоволене клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду у зв`язку із його бажанням ознайомитись із матеріалами справи.

19 квітня 2019 року розгляд справи відкладений для надання можливості отримати представником відповідача відповідь на заяву про реструктуризацію заборгованості, що подана до АТ КБ «Приватбанк».

23 травня 2019 року розгляд справи відкладений у зв`язку із ненаданням відповіді представнику відповідача на заяву про реструктуризацію заборгованості, що подана до АТ КБ «Приватбанк».

17 липня 2019 року задоволене клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду, у зв`язку із необхідністю ознайомитись із додатковими доказами, що долучені за клопотанням представника позивача.

04 вересня 2019 року судовий розгляд не відбувся у зв`язку із відпусткою судді.

25 жовтня 2019 року суд дослідив матеріали справи, заслухав представника позивача та представника відповідача у судових дебатах та видалився до нарадчої кімнати.

Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

З письмових доказів установлено, що 26 березня 2007 року представник ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 підписали анкету-заяву (а.с. 9).

Згідно неї ОСОБА_2 погодився, що вона, разом із запропонованими ЗАТ КБ «Приватбанк» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), Тарифами складає кредитно-заставний договір.

За його умовами, ЗАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати ОСОБА_2 кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 0 грн., який в подальшому змінювався, з базовою відсотковою ставкою 3 % на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості.

26 березня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» № 001879.

В подальшому ним отримувались інші картки, остання з яких мала термін дії до травня 2016 року (т. 1 а.с. 101, т. 2 а.с. 50).

За час користування ними, АТ КБ «Приватбанк» змінював кредитний ліміт установлений ОСОБА_2 за кредиткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Згідно виписки по рахункам ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 69-83) і розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 4-8) він користувався кредитною лінією, повертав отримані кошти, разом із відсотками, сума коштів, що надана йому АТ КБ «Приватбанк» та ним не погашена становить 9 648,66 грн.

ОСОБА_2 має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 26 травня 2015 року та право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (т. 1 а.с. 53), перебував з 19 березня 2014 року до 19 березня 2015 року на військовій службі у Збройних Силах України під час часткової мобілізації, з 14 березня 2016 року до 16 березня 2017 року на контрактній військовій службі в Збройних Силах України та брав участь у бойових діях в зоні АТО з 08 лютого 2014 року до 17 березня 2015 року (т. 1 а.с. 47).

ОСОБА_2 звертався до Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з приводу шахрайських дій вчинених ОСОБА_5 щодо зняття коштів з його картки банку «Приватбанк» (т. 1 а.с. 52).

02 квітня 2019 року ОСОБА_2 звертався до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про реструктуризацію заборгованості в якій просив звільнити його від сплати штрафів, комісій та інших платежів за кредитом.

Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмету доказування.

Суд зазначає, що надані АТ КБ «Приватбанк», Умови та правила надання банківських послуг (т. 1 а.с. 10-15) не є Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) про які зазначено у анкеті-заяві (т. 1 а.с. 9), адже мають відмінну назву, не містять підпису ОСОБА_2 та дати їх затвердження.

Отже, брати їх до розгляду суд не має права.

В зв`язку із цим, їх належить відхилити.

Норми права та оцінка суду фактичним обставинам справи і позиціям сторін.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд зазначає, що відповідно до умов кредитно-заставного договору укладеного між сторонами, банк зобов`язався надавати ОСОБА_2 кредитні кошти в межах кредитного ліміту. Відповідно ОСОБА_2 зобов`язався повертати отримані кошти із сплатою 3 % в місяць, які нараховуються на залишок заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно усталеної практики Верховного Суду виписка з карткового рахунку є належним доказом заборгованості за кредитним договором (постанова ВС у справі № 654/4006/14-ц від 14 березня 2018 року, постанова ВС у справі № 160/168915-ц від 30 січня 2018 року, постанова ВС у справі № 360/1624/16-ц від 29 листопада 2018 року, постанова ВС у справі № 755/2284/16-ц від 31 жовтня 2018 року та ін.).

Як встановлено судом, згідно виписки по рахункам ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 69-83) і розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 4-8) він користувався кредитною лінією, повертав отримані кошти, разом із відсотками, сума коштів, що надана йому АТ КБ «Приватбанк» та ним не погашена, становить 9 648,66 грн.

Суд зазначає, що зазначене в судовому засіданні не спростоване, саме по собі звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій не підтверджує того, що кредит ним не брався.

Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суд зазначає, що особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 та закінчиться з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішення Президента України про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу не приймалось.

Отже, з 17 березня 2014 року та на час розгляду справи в Україні діє особливий період.

Таким чином, ОСОБА_2 за час перебування на військовій службі у Збройних Силах України обов`язку сплачувати відсотки за користування кредитом не мав.

В зв`язку із цим, суд вважає, вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення 3 743,18 грн. такими, що суперечать закону.

Суд зазначає, що надані АТ КБ «Приватбанк» докази на підтвердження існування кредитних відносин між ним і ОСОБА_2 не містять умов щодо штрафів, пені та комісій.

Законом обов`язку їх сплати та розміру у разі, якщо сторони не домовились про це у договірному порядку, не встановлено.

Отже, АТ КБ «Приватбанк» не має права вимагати у ОСОБА_2 сплату комісії, пені та штрафів.

В свою чергу, посилання на Умови та правила надання банківських послуг (т. 1 а.с. 10-15) і Тарифи суд не бере до уваги, оскільки останніх АТ КБ «Приватбанк» до матеріалів справи не долучав, а Умови та правила надання банківських послуг, що надані суду не є Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) про які зазначено у анкеті-заяві (т. 1 а.с. 9).

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 мав обов`язок повернути отримані кредитні кошти у розмірі 9 648,66 грн., доказів, які свідчать про сплату цих коштів ним не надано.

Судом встановлено, що кошти отримані ОСОБА_2 в вересні 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, за вимогами про стягнення кредитної заборгованості встановлена позовна давність три роки.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Встановлено, що кошти отримані ОСОБА_2 в вересні 2014 року, з позовом АТ КБ «Приватбанк» звернуся в вересні 2016 року.

Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення боргу АТ КБ «Приватбанк» не пропущений.

Висновки суду.

Таким чином, зважаючи на те, що АТ КБ «Приватбанк» довів отримання ОСОБА_2 кредиту у розмірі 9 648,66 грн., які останній мав повернути, безпідставність нарахування ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом, оскільки той проходив службу у Збройних Силах України, відсутність у кредитно-заставному договорі від 26 березня 2007 року умов щодо сплати комісій, пені та штрафів, суд вважає, що позов належить задовольнити частково і стягнути із ОСОБА_2 тіло кредиту за кредитно-заставним договором від 26 березня 2007 року у розмірі 9 648,66 грн.

Вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» належить повернути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог 63,86 %, що становить 881,37 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 142, 258-259, 263-265, 268, 275, 352, 354 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», код ЄРДПОУ 14360570, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 1 «д», м. Київ, інд. 01001 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2007 року в розмірі 9 648,66 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області повернути акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», код ЄРДПОУ 14360570, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 1 «д», м. Київ, інд. 01001 сплачений судовий збір згідно платіжного доручення № PROM1BGEFG від 01.09.2016 року в розмірі 881,37 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів.

Строк на апеляційне оскарження починає свій перебіг з дня складання повного рішення суду та може бути поновлений на підставах визначених ч. 2,3 ст. 354 ЦПК України.

Скорочене рішення складене та проголошене 25 жовтня 2019 року.

Повне рішення суду складене - 05 листопада 2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська