справа № 2/325/168/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., при секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приазовської селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яку померла успадкувала в рівних частинах після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але не оформила своїх спадкових прав. Крім того, просить вирішити питання про повернення надмірно сплаченого судового збору.

07 травня 2019 року ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву, в якій просить встановити факт постійного проживання зі ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яку померла успадкувала в рівних частинах після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але не оформила своїх спадкових прав

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний брат ОСОБА_3 , який за життя був власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку отримав у власність за договором дарування від їхнього батька ОСОБА_4 . Після смерті брата батько і мати фактично вступили в управління та користування Ѕ частиною житлового будинку, належного померлому, оскільки проживали в ньому, вели господарство і доглядали за будинком. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, яку прийняла її матір ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала зі спадкодавцем. Таким чином, після смерті брата та батька мати успадкувала по ј частині будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно. Єдиним спадкоємцем після смерті матері є вона, яка прийняла у спадщину належну померлій Ѕ частину вказаного житлового будинку. Іншу половину будинку вона не може отримати у власність, оскільки після смерті брата та батька матір не оформила право власності на належні померлим частини будинку, що перешкоджає їй в оформлені права власності. За таких обставин просить задовольнити її позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні, призначеному на 10-00 годину 27 травня 2019 року, підтримав заявлені вимоги.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні, призначеному на 10-00 годину 27 травня 2019 року пояснила, що ОСОБА_1 з червня 2017 року по червень 2018 року мешкала по АДРЕСА_1 , разом матір`ю ОСОБА_2 , яка хворіла та була прикута до ліжка.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року судом з Приазовської районної державної нотаріальної контори були витребувані належним чином засвідчені копії спадкових справ після смерті: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18 червня 2019 року судом з Восьмої запорізької державної нотаріальної контори була витребувана належним чином засвідчену копію спадкової справи (за наявності) після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують; відзиву на позовну заяву не надано.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, повне фіксування судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 20/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, входить: Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яка була подарована ОСОБА_6 17.03.1972 року, що підтверджується копією договору дарування від 17 березня 1972 року /а.с. 16, 17/ та довідкою КП «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області за № 572 від 13 листопада 2018 року /а.с. 15/.

Згідно відповіді з Приазовської державної нотаріальної контори на запит за № 565/01-09 (01-16) від 11.06.2019 року /а.с.82/ спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася.

Згідно довідки Приазовської селищної ради за № 611 від 26.03.2019 року /а.с. 46/ за адресою: АДРЕСА_1 , з 1995 року постійно мешкали ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - батьки померлого, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження /а.с. 18/.

Згідно п.4. 5. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів, на те, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року) якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Крім того, Вищій Спеціалізований Суд України у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», уточнив, що, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК 1963 року.

На момент відкриття спадщини померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв ЦК України (в редакції 1963 року), спадщина після його смерті відкрилась до 1 січня 2004 року тому в цьому випадку застосовуються положення ЦК 1963 року. До такого висновку суд прийшов у зв`язку з наступним:

Відповідно до вимог ст. 529 ЦУ України (в редакції 1963 року), ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відносяться до першої черги спадкоємців за законом, оскільки згідно вимог зазначеної статті при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в межах діючого на час смерті їх сина законодавства, а саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, фактично вступили в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Приазовської селищної ради за № 611 від 26.03.2019 року, а тому прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 21/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої крім іншого входить: ј частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яка залишилася у спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 , яка проживала з 1995 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в будинку спадкодавця, та донька ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 10/, копіями свідоцтв про укладення шлюбу /а.с.11, 13/, копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.12/.

Згідно копії спадкової справи № 451/05 спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка залишилася у спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її донька - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 10/, копіями свідоцтв про укладення шлюбу /а.с.11, 13/, копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.12/ - позивачка по справі, яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2018 року /а.с. 23/ позивачка по справі ОСОБА_1 прийняла у спадщину належну померлій на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 10.03.1972 року - Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В прийняті в спадщину іншої частини вказаного житлового будинку їй було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємці після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які фактично прийняли спадщину шляхом управління спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), не отримали свідоцтво про право на спадщину.

В свою чергу ОСОБА_2 , яка постійно мешкала зі спадкодавцем ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою з Приазовської селищної ради за № 611 від 26.03.2019 року /а.с. 46/, також прийняла спадщина, проте її не оформила за час життя.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи). Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 - позивачки по справі та померлою ОСОБА_2 підтверджується показами свідка ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні, призначеному на 10-00 годину 27 травня 2019 року пояснила, що ОСОБА_1 з червня 2017 року по червень 2018 року мешкала по АДРЕСА_1 , разом матір`ю ОСОБА_2 , яка хворіла та була прикута до ліжка.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її покази об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи положення ст.8 Конституції України щодо верховенства права та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року), та з урахуванням заяви відповідача про визнання позовних вимог позивача, суд вважає можливим задовольнити заявлені вимоги позивача.

Вирішуючи питання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставкасудового збору за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день звернення до суду з вказаною заявою становило 384,20 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставкасудового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день звернення до суду з вказаною вимогою становило 768,40 гривень, та не більше п`яти розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що на день звернення до суду з вказаною вимогою становило 9605,00 гривень.

Згідно доданих до матеріалів справи квитанцій: а саме, квитанції 0.0..1 від 18 березня 2019 року на суму 227,39 грн; квитанції 0.0..1 від 30 січня 2019 року на суму 768,40 грн та квитанції 0.0..1 від 15 березня 2019 року на суму 768,40 грн, позивачкою сплачено судовий збір на загальну суму у розмірі 1764 гривні 19 копійок.

Таким чином, позивачкою переплачено судовий збір у розмірі 611,59 гривень (1764,19 грн ( розмір сплачений позивачкою) - 1152,60 грн (розмір судового збору за звернення до суду за вказаними вимогами).).

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити клопотання позивачки про повернення надмірно сплаченої суми судового збору та повернути переплачену суму за сплату судового збору у розмірі 611,59 гривень.

Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 191, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приазовської селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спільно із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яку померла успадкувала в рівних частинах після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Управлінню Державної казначейської служби у Приазовському районі Запорізької області (), розташованого за адресою: смт. Приазовське, пров. Лікарняний, 1, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 611 /шістсот одинадцять/ гривень 59 коп, що внесений згідно квитанції 0.0..1 від 18 березня 2019 року; квитанції 0.0..1 від 30 січня 2019 року та квитанції 0.0..1 від 15 березня 2019 року, на розрахунковий рахунок № 8250, отримувач - УК у Приазовському районі, код банку отримувача - 899998, код отримувача - 38042754

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення, апеляційної скарги.

Дата складення рішення суду 10.07.2019 року.

Суддя Г.А. Васильцова