Справа № 373/2295/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої – судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань Домантович О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №373/2295/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу–

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду і просить розірвати шлюб з ОСОБА_3, який був зареєстрований 04 листопада 2000 року Виконавчим комітетом Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис № 8).

Посилається на те, що 04 листопада 2000 року сторони уклали шлюб. Подружжя має повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у них не склалося, сім»я розпалася через різні погляди на життя та подальше майбутнє. Спільне господарство сторони не ведуть близько 5 років, подружні відносини припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе.

До суду позивач ОСОБА_2 не з»явився, після відкриття провадження у справі направив заяву про розгляд справи у його відсутності, шлюб просить розірвати, судові витрати залишити за ним.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 14.05.2019 не з’явилася повторно, повідомлена належним чином, ніяких заяв чи клопотань не направила. В судовому засіданні 21.03.2019 проти розірвання шлюбу заперечувала, однак визнала, що разом сторони не проживають досить довгий період, позивач проживає з іншою жінкою.

Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

04.11.2000 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Позивач зазначив у позовній заяві, що внаслідок непорозумінь, різних характерів, сварок та суперечок шлюб розпався і майже 5 років сторони разом не проживають.

Відповідач підтвердила факт довготривалого не проживання спільно, будь-яких заперечень з приводу цього чи відзиву на позов не надала.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Як слідує із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 142, 206, 211, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу– задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 листопада 2000 року Виконавчим комітетом Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис № 8), – розірвати.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя Я. І. Керекеза