ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3238/17

Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1003/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суддя Ільченко О.І.), ухвалене о 14 год. 23 хв. у м.Прилуки, повний текст рішення складено 19 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ПАТ «Промінвестбанк») завдану матеріальну шкоду працівником під час виконання своїх трудових обов`язків: 1) виходячи з суми вкладу у гривнях 48 880,96 грн з урахуванням індексу інфляції та відсотків на загальну суму 108 953,97 грн + 54 446,9 грн = 163 400,87 грн; 2) виходячи з суми вкладу у доларах США 20 472,97 доларів США з урахуванням індексу інфляції та відсотків на загальну суму 200 529,75 грн + 664 831,78 грн = 865 361,53 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач на початку 2009 року за допомогою своєї знайомої ОСОБА_2 , яка була працівником банківської установи і з якою позивач підтримував дружні стосунки, відкрив депозитний рахунок у Прилуцькому відділенні ПАТ «Промінвестбанк», на підтвердження чого позивач отримав ощадну книжку. ОСОБА_1 вказував, що через незначний час ОСОБА_2 повідомила про необхідність замінити ощадну книжку, яку він передав їй і назад вже не отримав. Звернувшись до працівників банку, ОСОБА_1 дізнався, що його вклади знято і будь-яких коштів на рахунках ПАТ «Промінвестбанк», відкритих на ім`я позивача, немає. У результаті проведеного за заявою ОСОБА_1 розслідування та подальшого судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді старшого касира відділу ПАТ «Промінвестбанк» в м.Прилуки, переслідуючи корисливу мету, при обслуговуванні депозитних рахунків позивача шляхом зловживання довірою за відсутністю ознак шахрайства в період часу з 09 липня 2009 року по 01 червня 2011 року зняла з депозитних рахунків грошові кошти в загальній сумі 48 880,96 грн та 20 472,97 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на момент вчинення злочину становить 160 304,36 грн, які обернула на свою користь, спричинивши ОСОБА_1 матеріальну шкоду у великому розмірі. На підставі ухвали судді Прилуцького міськрайонного суду від 25.01.2017 року підозрювана ОСОБА_2 була звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач вказує, що ОСОБА_2 шляхом протиправної поведінки як працівника банківської установи завдала майнової шкоди ОСОБА_1 як вкладнику, яку позивач і просив стягнути на його користь.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що стороною позивача не було доведено, що ОСОБА_2 під час протиправного обернення на свою користь коштів ОСОБА_1 виконувала свої посадові обов`язки працівника банку, тому банк не повинен нести відповідальність за її дії, які вчиненні нею не при виконанні своїх трудових (службових) обов`язків. Також суд дійшов висновку, що стороною позивача не було надано та судом не встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладалися договори про відкриття депозитного рахунку, чи інші, де б банк брав на себе відповідні зобов`язання перед вкладником.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з банком, перебування її на посаді касира банківської установи доводиться належною їй трудовою книжкою. За доводами ОСОБА_1 , незважаючи на клопотання про дослідження матеріалів кримінального провадження, яке заявлялося при поданні позовної заяви, судом було безпідставно відмовлено у цьому, в той час як у вказаних матеріалах знаходяться виписки про рух грошових коштів позивача, відомості про прийняття відповідачем грошових коштів на депозитний рахунок, що доводять протиправність обернення третьою особою грошових коштів під час виконання трудових обов`язків як касира Прилуцького відділення ПАТ «Промінвестбанк». Позивач посилається, що ОСОБА_2 шляхом протиправної поведінки як працівник банківської установи - касир, завдала майнової шкоди вкладнику і за таких умов у її діях чітко прослідковується причинний зв`язок та винність діяння.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ОСОБА_1 депозитні вклади в сумі 604 900 грн 48 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року скасовано постанову апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постанову мотивовано тим, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що предметом позову у даній справі є не видача депозитного вкладу, а відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , яка скоїла злочин, перебуваючи у трудових відносинах з банківською установою, та з огляду на це і з урахуванням пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України не перевірив дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

За доводами ОСОБА_1 , на початку 2009 року він за допомогою своєї знайомої ОСОБА_2 , яка працювала касиром ПАТ «Промінвестбанк», відкрив у зазначеному банку депозитні рахунки, проте ОСОБА_2 внесені ним грошові кошти незаконно зняла та обернула на свою користь.

Згідно матеріалів справи №742/92/17 (провадження 1-кп/742/48/17) по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.192 КК України, яку було витребувано Чернігівським апеляційним судом, ОСОБА_1 26 червня 2013 року звернувся до Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області із заявою, в якій вказував, що у 2008 році він відкрив депозитний рахунок в Промінвестбанку, на який поклав 40 000 грн. Станом на травень 2013 року на депозитному рахунку повинно було бути 100 000 грн та 22 000 доларів США. Заявник вказував, що коли мав намір продовжити строки вкладів, то виявилося, що грошові кошти зняті, а вклади закриті. Оскільки депозитні рахунки контролювала та вела зав.відділення банку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вважав, що вона може бути причетною до зняття його коштів.

Вказана заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0001067 за підозрою ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згодом постановою слідчого СВ Прилуцького МВ УМВС України у Чернігівській області від 16.12.2014 року було перекваліфіковано вчинене діяння із ч.1 ст.190 КК України на ч.1 ст.185 КК України, а 14.02.2015 року виділено копії матеріалів стосовно таємного заволодіння грошовими коштами з депозитного рахунку ОСОБА_1 і внесено даний факт до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000231 за підозрою ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді старшого касира відділу ПАТ «Промінвестбанк» м. Прилуки, в обов`язки якої не входили організаційно-розпорядчі функції та, не будучи у зв`язку з цим службовою особою, переслідуючи корисливу мету, при обслуговуванні депозитних рахунків ОСОБА_1 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на привласнення майна, шляхом зловживання довірою ОСОБА_1 за відсутністю ознак шахрайства, в період часу з 09 липня 2009 року по 01 червня 2011 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), зняла з депозитних рахунків № НОМЕР_1, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, № НОМЕР_12, № НОМЕР_11, грошові кошти в загальній сумі 48880,96 грн та 20472,97 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на момент вчинення злочину становить 160304,36 грн, які обернула на свою користь, спричинивши потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду у великому розмірі шляхом обману та зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства на загальну суму 209185,32 грн, привласнені таким чином грошові кошти в подальшому використала на власні потреби.

В ході досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_2 повністю визнала свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Зазначені обставини були встановлені та викладені в ухвалі Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене вище, достовірно було встановлено, що незаконне привласнення грошових коштів, які перебували на депозитних рахунках ПАТ «Промінвестбанк» № НОМЕР_1, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, № НОМЕР_12, № НОМЕР_11, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , мало місце саме через незаконні дії ОСОБА_2 , яка працювала в ПАТ «Промінвестбанк» на посаді старшого касира відділу вкладних операцій, а потім старшого касира сектора касової роботи і грошового обігу філії «Відділення ПАТ «Промінвестбанк» м. Прилуки».

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Враховуючи викладене, оскільки шкоди було заподіяно внаслідок скоєння ОСОБА_2 злочину під час перебування у трудових відносинах з банківською установою, відповідно вимоги позивача про стягнення вказаної шкоди з роботодавця - ПАТ «Промінвестбанк» є обгрунтованими.

Проте, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

У своїх запереченнях на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач заявляв про пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - ст.257 ЦК України.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою відмови у задоволенні позову за його обґрунтованості, необґрунтованість вимог є підставою для відмови у позові саме з цих підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що із заявою до правоохоронних органів про проведення перевірки за фактом зникнення грошових коштів та закриття депозитних рахунків ОСОБА_1 звернувся 26 червня 2013 року. Тобто, станом на вказану дату позивач достеменно знав про порушення своїх прав на повернення коштів, внесених ним на депозитні вклади в банківську установу. У ході проведення досудового розслідування ОСОБА_1 не заявляв цивільний позов про відшкодування завданої йому злочином шкоди. До суду із позовом про відшкодування завданої матеріальної шкоди ОСОБА_1 звернувся 19 жовтня 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не вирішував питання про застосування строків позовної давності, вважаючи необгрунтованими позовні вимоги.

Враховуючи, що колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, рішення суду першої інстанції належить змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

У судовому засіданні Чернігівського апеляційного суду представник ПАТ «Промінвестбанк» просив вирішити питання про повернення сплаченого банком судового збору за касаційний розгляд справи.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням касаційної скарги ПАТ «Промінвестбанк» сплачений ним згідно платіжного доручення на а.с.169 судовий збір у розмірі 16 000 грн належить стягнути з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2018 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (м. Київ, вул. Шевченка 12, ) 16000 грн за касаційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: