Провадження №6/521/376/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Колесник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України ОСОБА_1 , суд

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на примусовому виконанні в відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 57539542, з примусового виконання постанови № 50869451 виданої 23.10.2018 ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмір 933653,91 грн.

29.10.2018 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57539542 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмір 933653,91 грн., копії постанов направлені сторонам виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження № 57539542, суд дійшов висновку про відсутність факту почтового отримання копій виконавчого провадження боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» - боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за боржником сільськогосподарська техніка не зареєстрована.Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за боржником земельні ділянки не зареєстровано.Відповідно до повідомлення Головного управління держпраці в Одеській області щодо зареєстрованих у ОСОБА_1 , великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі загального користування; підіймальних споруд; парових та водогрійних котлів; посудин, що працюють під тиском; трубопроводів пари та гарячої води; об`єктів нафтогазового комплексу, в Головному управлінні відсутні.Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані.Згідно відповіді національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу), відстуні.Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та довідки КП «БТІ» Одеської міської ради за боржником нерухоме майно, на яке можливо було б звернути стягнення, не зареєстровано.

Проте в матеріалах подання присутня Інформаційна довідка Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 від 16.07.2019 р. за № 174052473 в вкій вказується, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, на яке можливо було б звернути стягнення.

Як вбачається із даних Державної прикордонної служби України боржник має закордонний паспорт НОМЕР_1 та боржник, безперешкодно виїжджає за межі України.

До теперішнього часу ОСОБА_1 заборгованість за виконавчим документом не сплачена.

Посилаючись на викладене старший державний виконавець звернувся до суду з наведеним поданням.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час слухання справи в силу вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК не повідомлялись.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження ВП № 57539542, з примусового виконання постанови № 50869451 виданої 23.10.2018 ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмір 933653,91 грн. 29.10.2018 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57539542 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмір 933653,91 грн., копії постанов направлені сторонам виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження № 57539542, суд дійшов висновку про відсутність факту почтового отримання копій виконавчого провадження боржником.

Також в матеріалах виконавчого провадження № 57539542 відсутній акт державного виконавця перевірки боржника та належного йому майна за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів подання не вбачається, що старшим державним виконавцем було вжито відповідні заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій.

Таким чином, оскільки на теперішній час виконавчий документ не виконано, державний виконавець звернувся з вказаним поданням до суду.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості. Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні докази на які посилається державний виконавець.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 33 Конституції України, ст. ст. 353, 441 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу в п`ятнадцятиденний термін.

Суддя: І.О. Поліщук

26.07.19