Номер провадження: 22-ц/813/854/19
Номер справи місцевого суду: 507/58/17
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - TOB «Балтаінтерсервіс»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ТОВ «Балтська швейна фабрика», Приватний нотаріус Балтського нотаріального округу Пантілєєва І.П., Балтське РБТІ, Балтська міська рада Одеської області, Балтський районний сектор ГУ ДМС в Одеській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Балтської міської ради Одеської області, а також апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2018 року у складі судді Вужиловського О.В.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ТОВ «Балтаінтерсервіс» звернулося до суду з позовом, який неодноразово був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_23 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , Балтського районного сектору Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області, Балтської міської ради Одеської області про усунення перешкоди користування майном у вигляді звільнення приміщень шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення без надання іншого житла, визнання ордерів недійсними, зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, стягнення коштів в рахунок відшкодування за користування нежитловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу майна від 31 жовтня 2005 року, укладеного між ТОВ «Балтаінтерсервіс» та ТОВ «Балтська швейна фабрика» позивач є власником будівель, що розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 . Об`єкт нерухомого майна - «комплекс», що розташований в будинку АДРЕСА_1 є власністю позивача та в 2013 році був переоформлений, виділений в натурі зі спільної часткової власності і вказаному об`єкту була присвоєна нова адреса: АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт складається з частини адмінбудівля (літера А-А3), вбиральні (літера Л), огородження (№1), воріт (№2). Вказана адмінбудівля площею 575.6 квадратних метрів складається із сходової клітки, коридорів та приміщень. У вказаних приміщеннях, на другому поверсі адмінбудівлі з 1993 року оселялись та до цього часу проживають колишні працівники Балтської швейної фабрики - відповідачі на підставі виготовлених в довільній формі ордерів. В подальшому, відповідачі на підставі отриманих від Балтської швейної фабрики ордерів зареєструвались у вказаному приміщенні. Вказана будівля не придатна для житла, не зареєстрована як гуртожиток, а тому позивач бажає використовувати її на власний розсуд. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням звільнити належні йому приміщення, однак відповідачі звільнити приміщення відмовляються.

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди користування майном у вигляді звільнення приміщень адміністративної будівлі другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення без надання іншого житла; визнати ордери, що видавались відповідачам з печаткою Балтська швейна фабрика, як підставу на вселення в будівлю по АДРЕСА_1 недійсними, зобов`язати Балтську міську раду Одеської області зняти з реєстраційного обліку всіх відповідачів, зареєстрованих по АДРЕСА_1 ; стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування за користування нежитловим приміщенням: з ОСОБА_23 - 9595 грн. 45 коп., з ОСОБА_11 - 26458 грн. 43 коп., з ОСОБА_6 - 21852 грн. 51 коп., з ОСОБА_4 - 25073 грн. 76 коп., з ОСОБА_5 - 4972 грн. 48 коп., з ОСОБА_12 - 2162 грн. 35 коп., з ОСОБА_20 - 16798 грн. 58 коп., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

У серпні 2016 року ОСОБА_23 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 звернулися до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Балтаінтерсервіс», ТОВ «Балтська швейна фабрика», Балтської міської ради Одеської області, приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Пантілєєвої І.П., Балтського РБТІ про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 3/50 частини комплексу Балтської швейної фабрики, про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 24.01.2003 року виданого Балтською міською радою та свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 20 грудня 2005 року виданого Балтською міською радою Одеської області, в якому просили визнати договір купівлі-продажу вказаної будівлі недійсним, визнати свідоцтво про право власності від 24.01.2003 року, видане Балтською міською радою згідно рішення виконкому Балтської міської ради № 214 від 29.11.2002 року недійсним, визнати свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 20.12.2005 року, видане Балтською міською радою згідно рішення виконкому Балтської міської ради № 306 від 23.11.2005 року недійсним, посилаючись на те, що гуртожитки продажу не підлягають.

Під час розгляду справи відповідачка за первісним позовом та позивачка а зустрічним позовом ОСОБА_23 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду провадження у частині позовних вимог ТОВ «Балтаінтерсервіс» до ОСОБА_23 закрите.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2018 року позов ТОВ «Балтаінтерсервіс» задоволений частково. Витребувано на користь ТОВ «Балтаінтерсервіс» з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 приміщення адміністративної будівлі другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Балтську міську раду Одеської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Визнані недійсними ордери, видані Балтською швейною фабрикою на вселення в будівлю за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_23 НОМЕР_2, ОСОБА_5 НОМЕР_3 , ОСОБА_14 НОМЕР_4, ОСОБА_6 б/н, ОСОБА_4 НОМЕР_5, ОСОБА_22 НОМЕР_6 , ОСОБА_12 НОМЕР_7 . В задоволенні іншої частини позовних вимог ТОВ «Балтаінтерсервіс» відмовлено. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_23 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відмовлено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 на користь ТОВ «Балтаінтерсервіс» судові витрати по 310 грн. 95 коп. з кожного, а всього 6219 грн. Стягнуто з Балтської міської ради Одеської області на користь ТОВ «Балтаінтерсервіс» судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, Балтська міська рада Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову ТОВ «Балтаінтерсервіс», ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині задоволення позову повністю, в інший частині рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення в частині оскарження прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом при винесенні рішення не в повному обсязі досліджено обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, в зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позову ТОВ «Балтаінтерсервіс»..

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Балтська міська рада Одеської області зазначає, що приміщення за АДРЕСА_1, належало Балтській швейній фабриці, визначалось та використовувалось цим підприємством в якості гуртожитком.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Балтаінтерсервіс» про усунення перешкоди користування майном, про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовити повністю, визнати частково недійсним договір купівлі-продажу, визнати недійсними свідоцтва про право власності б/н від 24.01.2003 року та НОМЕР_1 від 20.12.2005 року, посилаючись на те, що рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсності.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянти зазначили, що судом не застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» згідно зі статтею 19 якого заборонено виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків без надання їм іншого житла, придатного для постійного проживання, суд не визначився з правовим режимом майна осіб, що проживають на території адмінкорпусу, апелянти вважають себе добросовісними набувачами права користування спірного майна, в зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

У своєму відзиві ТОВ «Балтаінтерсервіс», зазначає, що доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують, рішення є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не має.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2019 року цивільна справа за була прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. а.с. 204-205 т. 6).

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З січня по липень 2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Комлевої О.С. надійшло понад 490 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення з`явившихся учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Балтської міської ради Одеської області підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Балтаінтерсервіс» підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Балтаінтерсервіс» в частині визнання ордерів недійсними, зобов`язання Балтську міську раду Одеської області зняти з реєстраційного обліку відповідачів, а також витребувати на користь ТОВ «Балтаінтерсервіс» з чужого незаконного володіння відповідачів приміщення адміністративної будівлі другого поверху за адресою: АДРЕСА_1 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданих доказів будівля, в якої мешкають відповідачі (за основним позовом) не є гуртожитком, не знаходиться на балансі місцевих рад, а ордери не відповідають за формою та змістом Примірному положенню про гуртожитки.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно зі свідоцтва про право власності ВАТ «Балтська швейна фабрика» 14.10.1997 року в цілому на праві колективної власності належало Балтської швейної фабрики, розташованої за АДРЕСА_2 , на підставі наказу № 597 від 26.04.1996 року про завершення приватизації ВАТ «Балтська швейна фабрика», свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності та статуту (а.с. 263 т. 3, а.с. 117 т. 4).

Виконавчим комітетом Балтської міської ради за № 214 від 29.11.2002 року було вирішено оформити право колективної власності ТОВ «Балтська швейна фабрика», яке розташоване в АДРЕСА_2 (а.с. 261 т. 3).

На підставі рішення № 214 від 29.11.2002 року, виданого виконавчим комітетом Балтської міської ради ТОВ «Балтська швейна фабрика» отримало свідоцтво про право власності на об`єкт в цілому на праві колективної власності на цілісний комплекс Балтської швейної фабрики (а.с. 31 т. 4).

31 жовтня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Балтська швейна фабрика», з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Балтаінтерсервіс» було укладено договір купівлі-продажу 3/50 частини комплексу (Балтської швейної фабрики), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Балтського нотаріального округу Пантілєєвою І.П. (а.с. 255-256 т. 1).

Об`єкт нерухомого майна - комплекс, що розташований в будинку АДРЕСА_1 був виділений в натурі зі спільної часткової власності з присвоєнням адреси АДРЕСА_1, в зв`язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «Балтаінтерсервіс» 21.10.2013 року отримало свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зареєструвало своє право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 21-26, 233-245 т.1, а.с. 240-276 т.3).

Відповідно до свідоцтво про право власності до складових частин комплексу увійшли адмінбудівля - літ «А-А3» , вбиральна літ. «Л», огорожа № 1, ворота № 2 (а.с. 21 т. 1).

Згідно рішення виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області № 120 від 09.10.2013 року вказаній будівля присвоєно юридичну адресу - АДРЕСА_1 (а.с. 258 т.1).

Відповідно до трудових книжок ОСОБА_14 ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 працювали швачками на Балтській швейній фабрики (160-161, 165-166, 170-171, 175-176, 180-181, 185-189, 194-195 т. 1).

Відповідачі разом зі своїми сім`ями вселилися в гуртожиток та зареєструвалися за адресою АДРЕСА_1 , на підставі ордерів, які були видані Балтскою швейною фабрикою на вселення в кімнати гуртожитку (а.с. 32,43, 45, 49, 52, 56, 60, 162, 168, 173, 177, 182, 190, 197 т. 1).

Відповідно до квитанцій, датованих з 1995 року по 2007 рік ОСОБА_4 оплачувала проживання в гуртожитку (а.с. 202-203 т. 3).

Відповідно до довідок, виданим профспілковим комітетом ОСОБА_11 , ОСОБА_15 видавались ордери на вселення саме в гуртожиток (а.с.197 т. 1, а.с. 5 т. 2).

Відповідачі за основним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 131-134 т. 1).

ОСОБА_23 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 201 т. 3).

Згідно листа КТ «Техінвентаризатор» , з архівних даних підприємства не встановлено дату побудови будівель по АДРЕСА_1 (імовірно - до революції). Дані будівлі в архівній справі значиться як «Основні» або «Адмінбудівлі» (а.с. 109 т. 4).

До переліку нерухомого майна, яке знаходилось на балансі «Балтська швейна фабрика», також увійшов гуртожиток фабрики (а.с. 119 т. 4).

З пояснень свідка ОСОБА_27 , яка працювала на швейній фабриці та була головою профспілкового комітету, слідує, що при прийнятті на роботу громадян, в разі якщо їм було необхідне житло, їм видавались ордери на вселення до гуртожитку. В Балтській міській раді вживались заходи для реєстрації вказаного приміщення гуртожитком, однак, чи вказане питання було доведено до реєстрації їй не відомо.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЖК УРСР та п. 5 Примірного положення про гуртожитки (які були чинними до 2015 року), жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до п. п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного

профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

При одержанні ордера пред`являються паспорти всіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги показання свідка ОСОБА_27 , колегія суддів прийшла до висновку про те, що підприємство не зареєструвало приміщення у виконавчому комітеті та видавало ордери на поселення не встановленої форми, не спростовує того, що приміщення за адресою по АДРЕСА_1 , обліковувалось юридичною особою Балтська швейна фабрика, як жиле, та значилось, як гуртожиток, відповідачі у встановленому законом порядку отримали ордери, заселилися саме у приміщення гуртожитку та на цей час проживають в ньому.

За таких підстав, колегія суддів дійшла до висновку, що підстав для визнання ордерів недійсними у суду першої інстанції не було.

В зв`язку з тим, що підстав для визнання ордерів недійсними, судом не встановлено, колегія суддів приходить до висновку, що похідні позовні вимоги про витребування майна та зняття з реєстрації фізичних осіб, які на законних правових підставах, за ордерами заселилися в приміщення гуртожитку та продовжують проживати в кімнатах, відповідно до реєстрації, також задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог фізичних осіб, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом вірно було відмовлено в задоволенні позову, однак колегія суддів приходить до висновку що позов не підлягав задоволенню з тих підстав, що на ці відносини не поширювалась дія закону, який просили застосувати позивачі, за таких підстав.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду».

Законом України від 04.09.2008 року «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» внесені зміни до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад.

Законом України від 08.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» уточнено порядок передання гуртожитків у комунальну власність з метою наступної приватизації житлових приміщень законними мешканцями гуртожитків.

Згідно із преамбулою до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

За змістом статті 1 даного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Пунктом 3 Прикінцевих положень розділу VІІ Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зазначено, що з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх виселення із займаних жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, установити мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності, або увійшли до статутних фондів акціонерних чи колективних підприємств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, протягом строку реалізації державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад, але не менше одинадцяти років з дня опублікування цього Закону. Цей мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як цілісних майнових комплексів або їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», на який посилаються фізичні особи - апелянти не поширюється на правовідносини які склалися з приводу придбаного майна, тому, що майно було придбано до набрання чинності даного Закону.

З урахуванням наведено, апеляційна скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в частині скасування рішення, яким їм в задоволенні позову відмовлено не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у рахуванням того. що апеляційна скарга Балтської міської ради підлягає задоволенню, судом вирішується питання з приводжу стягнення на користь апелянта також судових витрат понесених у суді апеляційної інстанції у розмірі 4800 гривен.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Балтської міської ради Одеської області - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2018 року - в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Балтаінтерсервіс» - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Балтаінтерсервіс» - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ТОВ «Балтаінтерсервіс» на користь Балтської міської ради Одеської області судові витрати у розмірі 4800 гривен , понесені у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15 липня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець