1Справа № 335/5327/19 2/335/1790/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
21.05.2019 року суддею в порядку ч. 1 ст. 185 ЦПК України постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу десятиденного строку з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
03.07.2019 року позивач отримав ухвалу суду від 21.05.2019 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, проте, протягом встановленого судом строку вимоги ухвали є не виконані, а недоліки позову не усунені.
Будь-яких документів або відомостей щодо виникнення труднощів під час усунення недоліків позовної заяви позивач станом на 24.07.2019 року суду не надав.
За таких обставин суд вважає, що позовна заява містить не усунуті позивачем недоліки, які не дають можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі та розгляд позову по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року, рішення «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист і не позбавляє особу, заяву якої повертається, після усунення умов, що були підставою для повернення позову, звернутися до суду повторно.
Керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 261 ЦПК України, суддя,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повернути позивачу.
Роз`яснити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк»,що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Позивачу невідкладно надіслати копію ухвали, а після набрання нею законної сили позовну заяву та усі додані до неї матеріали.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя В.О. Макаров