ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2731/18

Головуючий у першій інстанції - Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/338/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретарі - Позняк О.М., Поклад Д.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , треті особи: Старобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, Садівниче товариство «Зоря»,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2018 року у складі судді Кухти В.О., повний текст якого складений 20.12.2018 року в м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати останню привести у придатний для використання стан самовільно зайняту нею частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , включаючи знесення дерев, прибирання дров та будівельних матеріалів, вольєру для курей, розблокувавши можливість проходу та проїзду спецтранспорту МНС до садиби позивача, зобов`язати відповідача розблокувати, полагодити, привести у первинний стан пошкоджені калитку та ворота ОСОБА_1 , поновити права позивача на пересування землями загального користування АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. та судові витрати.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача завершити приведення у приданий для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1 , здійснивши перенесення наявних дерев для вільного доступу спецтранспорту МНС, до садиби позивача, зобов`язати відповідача в подальшому не порушувати права та свободи позивача на пересування землями загального користування, заборонити ОСОБА_2 втручатись в приватні справи позивача, чинити перешкоди у користуванні власним майном, пошкоджувати майно, розміщувати по АДРЕСА_1 будівельні матеріали, висаджувати дерева, споруджувати тимчасові споруди, паркани, якщо це перешкоджатиме доступу спецтранспорту МНС, зобов`язати ОСОБА_2 , її чоловіка, Старобілоуську сільську раду не перешкоджати позивачу відновити ворота та калитку, що розташовані на земельній ділянці останнього, заборонити в подальшому ОСОБА_2 , її чоловіку, Старобілоуській сільській раді, перешкоджати позивачу у користуванні землями загального користування, стягнути судові витрати.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, на те, що суд не застосував норму ст. 10 ЦПК України, зокрема, не дотримався принципу верховенства права, не застосував положення ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦК України. Зазначає, що суд залишив поза увагою і те, що ОСОБА_2 незаконно втрутилась у здійснення позивачем права власності, права на пересування землями загального користування, заблокувавши прохід та проїзд до садиби останнього та заваривши калитку і ворота, чим порушила його конституційні права.

Також посилається на те, що Старобілоуська сільська рада Чернігівського району 05.08.2016 року прийняла незаконне рішення всупереч вимогам ст.ст. 19, 24, 64 Конституції України, надавши привілеї відповідачу та обмеживши права позивача на вільне пересування АДРЕСА_1 та що суд безпідставно прийняв до уваги доводи відповідача та третіх осіб про те, що калитка та ворота нібито є власністю садового товариства «Зоря» і що їх облаштування позивачем було проведено без узгодження з правлінням товариства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, з тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його вимог, зокрема, що саме відповідач самовільно захватила частину земельної ділянки, що саме вона заварила калитку та ворота, не довів позивач і факту заподіяння йому моральної шкоди.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,12 га з цільовим призначенням для садівництва, яка знаходиться в Садівничому товаристві «Зоря» на території Старобілоуської сільської ради в с. Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області. Зазначена земельна ділянка належить дружині позивача ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 04.02.2011 року (а. с. 11-13).

Рішенням Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 05.08.2016 року розглянута заява ОСОБА_2 про закриття проходу (заява була подана внаслідок виникнення конфліктної ситуації, що склалася між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які мешкають в с. Старий Білоус ) та вирішено не заперечувати жителям с. Старий Білоус стосовно відновлення огорожі між Садівничим товариством «Зоря» та межею села Старий Білоус по АДРЕСА_1 (а. с. 21).

Також згідно листа Садівничого товариства «Зоря» від 30.05.2018 року (а. с. 48), наданого на запит суду першої інстанції, станом на 01.06.2018 року Садівниче товариство «Зоря» має один в`їзд з вулиці Ф. Уманця, який існує з моменту створення товариства (1965 рік). Інші в`їзди до товариства, в тому числі із сектора приватної житлової забудови с. Старий Білоус відсутні, як відсутні і до ділянок № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1. Відповідно до плану земельної ділянки Садівничого товариства «Зоря» існує під`їзд до ділянки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 шириною від 3 до 3,5 м. Територія товариства по зовнішньому периметру з початку заснування було огороджено сіткою. Огорожа по зовнішньому периметру, яка відокремлює ділянку № НОМЕР_1 від сектора приватної житлової забудови села замінено на металеву огорожу самовільно без попереднього погодження з правлінням товариства.

Суд встановив, що викладена в листі товариства інформація спростована сторонами під час розгляду справи не була.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що саме відповідач самовільно зайняла частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що вона перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися його майном.

Крім того у випадку доведення позивачем та задоволення його вимог про зобов`язання відповідача в подальшому не порушувати права та свободи позивача, зокрема, не порушувати права на пересування землями загального користування або забороняти на майбутнє вчиняти будь - які перешкоди у користуванні майном, порушувало б норми процесуального закону, адже статтею 4 ЦПК України передбачено, що особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених (невизнаних або оспорюваних) прав, а не прав, які можливо будуть порушені в майбутньому.

Посилання на незаконність прийнятого рішення Старобілоуською сільською радою щодо закриття проходу між Садівничим товариством «Зоря» та межею села Старий Білоус по АДРЕСА_1, до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки це рішення ніким не скасовано та є чинним. Доводи скарги про те, що сільська рада перевищила свої повноваження і це стало наслідком втручання у здійснення позивачем права власності, є надуманими та нічим не підтверджені.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З вищевикладеного виходить, що доводів, які б давали підстави для скасування законного і обґрунтованого рішення суду апеляційна скарга не містить, а тому, задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 15 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: