ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/7000/18

провадження № 22-ц/4809/1231/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач малолітній ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив»,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Весна», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , державний реєстратор Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко Оксана Анатоліївна, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Панчишина Світлана Станіславівна, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Малогон Вікторія Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_6 , інтереси якого представляє адвокат Квашук Оксана Миколаївна на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 травня 2019 року, у складі судді Іванової Л.А.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року законний представник малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_6 , в порядку ст.388 ЦК України, звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 , придбаного ним у ПрАТ «Весна» на підставі договору купівлі-продажу № 1032, скасувати державну реєстрацію права власності на цей об`єкт за ОСОБА_2 і поновити за ОСОБА_1 державну реєстрацію прав власності на нього;

- витребувати від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 , придбане нею на підставі договору купівлі-продажу № 2681, скасувати державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт за ОСОБА_3 , скасувати державну реєстрацію права власності на цей об`єкт за ОСОБА_4 , поновити за ОСОБА_1 державну реєстрацію прав власності на нього, скасувати державну реєстрацію запису про іпотеку на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 за іпотекодержателем ОСОБА_5 (іпотекодавець ОСОБА_3 ) номер запису 26470624 від 05.06.2018;

- витребувати від ТОВ «Студія Ініціатив» на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 111 АДРЕСА_3 .кв. по АДРЕСА_4 , набуте товариством на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна б/н від 28.03.2018 та протоколу № 2 від 28.03.2018, зареєстрованими в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Марченко О.А. під № 25563236 від 30.03.2018, скасувати державну реєстрацію права власності на цей об`єкт за ТОВ «Студія Ініціатив», скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 111 м. кв. по АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 , і поновити за ОСОБА_1 , державну реєстрацію прав власності на нього.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 по справі № 405/2136/16-ц, яке 14.08.2017 набрало законної сили, задоволено позовну заяву ПрАТ «Весна» до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , законними представниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , за участі третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гарасюти О.В. та служби у справах дітей Кіровоградської міської ради.

Визнано недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна нежитлових приміщень, укладених між ПрАТ «Весна» та ОСОБА_7 , розташованих за адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_5 ); АДРЕСА_4 АДРЕСА_4 ); АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ).

Скасовано державну реєстрацію прав власності на вказані нежитлові приміщення за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , законними представниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Витребувано від ОСОБА_1 , законними представниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_5 ); АДРЕСА_4 АДРЕСА_4 ); АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ).

В подальшому, 19.08.2017 державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області ОСОБА_9 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про скасування права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення: площею 109,62 м. кв. в АДРЕСА_5 (договір дарування № 3063 від 22.10.2014, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7415765 від 22.10.2014); площею 111 м. кв. в АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 (договір дарування № 3064 від 22.10.2014, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7417714 від 22.10.2014); площею 153,5 м. кв. в АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 (Кіровоград АДРЕСА_6 (договір дарування № 3065 від 22.10.2014, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 7419378 від 22.10.2014), а також скасовано права власності попередніх власників на зазначені об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тим самим залишились записи про право власності на зазначені спірні об`єкти нерухомого майна лише за приватним акціонерним товариством «Весна».

Також зазначив, що 28.10.2017 ПрАТ «Весна» відчужило нежитлове приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1032, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23065731.

07 листопада 2017 року ПрАТ «Весна» відчужило нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 1090, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23236360.

В свою чергу, ОСОБА_4 18.05.2018 відчужила нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №2681, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 26220496, яка 05.06.2018 уклала договір іпотеки № 3136 з ОСОБА_5 , зареєстрований в Державному реєстрі іпотек під № 26270624, в якості забезпечення виконання зобов`язання, а саме: договору позики грошей №3130 від 05.06.2018 в сумі 1 500 000 грн. по строку виконання до 05.06.2028.

28 жовтня 2017 року ПрАТ «Весна» відчужило нежитлове приміщення площею 111 м.кв. по АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу №1037, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23067252.

В свою чергу, ОСОБА_4 30.03.2018 внесла нежитлове приміщення площею 111м.кв. по АДРЕСА_4 до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив» на підставі протоколу № 2 від 28.03.2018 та акту приймання - передачі нерухомого майна б/н від 28.03.2018, зареєстрованих державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області ОСОБА_9 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 25563236.

Вказав, що постановою Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 405/2136/16-ц провадження 61-20520св18, зазначене вище рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07.09.2016 та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 скасовані, у задоволенні позову ПрАТ «Весна» до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гарасюта Олеся Володимирівна та Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації прав власності, витребування майна, - відмовлено.

Тим самим, нежитлові приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 та площею 111м. кв. по АДРЕСА_4 , вибули із володіння малолітнього ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Весна» на підставі скасованих рішень судів першої і апеляційної інстанцій у справі № 405/2136/16-ц, тобто поза волею власника.

У зв`язку з відчуженням вказаних об`єктів нерухомого майна приватним акціонерним товариством «Весна», кінцевими власниками нежитлових приміщень площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 та площею 111 м. кв. по АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Студія Ініціатив» відповідно.

За змістом ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Верховного суду України у справі № 6-2233цс16 від 21.12.2016 право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі, унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, а відтак може бути витребувано у добросовісного набувача.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України у справі № 6-2776цс16 від 18.01.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 26, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав, тим самим, позивач - малолітній ОСОБА_1 має право на витребування належного йому нерухомого майна, яке вибуло з його володіння на підставі скасованих рішень судів першої і апеляційної інстанції з можливістю скасування реєстрації прав за наступними власниками та поновлення реєстрації своїх прав.

Також зазначив, що потребує правової оцінки законність дій ПрАТ «Весна» при відчуженні спірних об`єктів нерухомого майна та наявність в останнього прав на таке відчуження, зазначивши при цьому, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 року по справі № 405/2136/16-ц задоволено позовну заяву ПрАТ «Весна»; рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 задоволено апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , як законних представників ОСОБА_1 , по справі № 405/2136/16-ц, скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 року та відмовлено в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Весна»; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року по справі № 405/2136/16-ц провадження 6-3523св16 скасовано рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 та направлено справу на розгляд до суду апеляційної інстанції; ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючої в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , і залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 по справі № 405/2136/16-ц.

Таким чином, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/2136/16-ц, яким задоволено позовні вимоги ПрАТ «Весна» щодо визнання недійсними договорів купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна нежитлових приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 раніше АДРЕСА_5 ); АДРЕСА_4 АДРЕСА_4 ); АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ), скасування державної реєстрації прав власності на ці нежитлові приміщення за гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та витребування цього майна від ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Весна» набрало чинності 14.08.2017.

14.08.2017 апеляційним судом Кіровоградської області по справі № 405/2136/16-ц було проголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

До Єдиного Державного реєстру судових рішень вказана ухвала апеляційного суду Кіровоградської області зі вступною та резолютивною частинами була направлена тільки 16.08.2017 для реєстрації, зареєстрована 16.08.2017, а оприлюднена, - 18.08.2017.

Повний текст ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 у справі № 405/2136/16-ц направлений для реєстрації до Єдиного Державного реєстру судових рішень 18.08.2017, зареєстрований 19.08.2017, а оприлюднений, - 22.08.2017.

15.08.2017 директором приватного акціонерного товариства «Весна» ОСОБА_10 Н. ОСОБА_11 до державного реєстратора Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області Марченко О.А. подано заяви про скасування записів про права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_5 ); АДРЕСА_4 АДРЕСА_4 ); АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ) та станом на 19.08.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зникли записи про права власності ОСОБА_1 на вказані нежитлові приміщення, так само, як і записи про права власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тобто залишились записи про права власності на спірні об`єкти нерухомого майна лише за ПрАТ «Весна».

Вказав, що в період з 14.08.2017 по 22.08.2017, тобто до офіційного оприлюднення повного тексту ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 по справі № 405/2136/16-ц, жоден державний реєстратор не мав права проводити реєстраційні дії щодо спірних нежитлових приміщень.

Крім цього, 14.08.2017 за заявою ОСОБА_8 , як законного представника ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., відносно вказаних об`єктів нерухомого майна внесено заборону на вчинення реєстраційних дій, яка діяла до 24.08.2017.

В межах цивільної справи №405/2136/16-ц за заявою ПрАТ «Весна» в якості забезпечення позову на спірні нежитлові приміщення було накладено арешт, який знятий лише на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.09.2017, дата набрання законної сили 03.10.2017.

В межах цивільної справи № 404/4973/14-ц за заявою ОСОБА_12 , яка є керівником ПрАТ «Весна», в якості забезпечення позову на спірні нежитлові приміщення також було накладено арешт, який знятий на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2017, та яка набрала законної сили після перегляду її судом апеляційної інстанції 25.10.2017.

До того ж, 21.08.2017 ОСОБА_6 було подано касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 по справі № 405/2136/16-ц та на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017, при цьому, разом з касаційною скаргою було подано клопотання про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 року по справі № 405/2136/16-ц та на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017, яке було задоволено та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.08.2017 у справі № 405/2136/16-ц було зупинено виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 до закінчення касаційного оскарження.

Поряд з цим, будучи повністю обізнаним у цій ситуації, ПрАТ «Весна» через свого керівника все одно вчиняло дії, пов`язані зі скасуванням існуючих заборон щодо спірних об`єктів нерухомого майна та подальшого його відчуження на користь третіх осіб.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2018 року (справа №405/6743/18) вжито заходи забезпечення позову до подання до Ленінського районного суду м. Кіровограда позовної заяви ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна, шляхом накладення арешту на спірне майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 травня 2019 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені позовні вимоги пред`явлені позивачем до неналежних відповідачів, а вимога щодо скасування державної реєстрації запису про іпотеку не стосується заявленого позивачем предмету та підстав позову. Заявляючи позов про витребування майна та скасування його державної реєстрації прав з підстав порушення цивільних прав на майно іншими особами, за якими зареєстровано аналогічне право щодо його (позивача) майна, позивач фактично оспорює право на майно таких осіб, при цьому, позивач не пред`являє позов до осіб, стосовно прав яких заявлено вимогу, зазначаючи їх в позові лише як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, в той час, як інші відповідачі, до яких позивачем пред`явлено позов, не є належними відповідачами за такими вимогами, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову в частині вимог, пред`явлених до неналежних відповідачів.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Квашук О.М., яка є представником ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.05.2019 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач, звертаючись до суду з позовом у справі та обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що спірні нежитлові приміщення вибули із володіння малолітнього ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Весна» на підставі рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі № 405/2136/16-ц, які в подальшому були скасовані рішенням Верховного Суду, тобто поза волею власника та пред`явив вимогу про витребування майна у власників на свою користь застосовуючи до спірних відносин положення ст. 388 ЦК України.

Заявник вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, до яких суд прийшов в результаті неповного з`ясування зазначених обставин та неправильного застосування та тлумачення норм матеріального права.

Так, ПрАТ «Весна» здійснило свої повноваження щодо відчуження спірного нерухомого майна саме і лише на підставі судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 405/2136/16-ц, які в подальшому були скасовані, так як саме рішенням суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанцій у зазначеній справі було визнано недійсними договори купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень, скасовано державну реєстрацію права власності на вказані нежитлові приміщення за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та витребувано у малолітнього ОСОБА_1 зазначені нежитлові приміщення, що дало змогу ПрАТ «Весна» шляхом незаконного втручання в Реєстр за допомогою державного реєстратора ОСОБА_13 О ОСОБА_14 . скасувати права власності за Позивачем, а також за ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Без ухвалення зазначених рішень у справі № 405/2136/16-ц, ПрАТ «Весна» не мало б права здійснювати повноваження власника спірного нерухомого майна. Тому, в даному випадку мова йде саме про відчуження спірного нерухомого майна на підставі рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які в подальшому були скасовані.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Саме такі висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 6-251 цс15 та Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц, які повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

На думку представника позивача, однією і основною підставою незаконного позбавлення малолітнього позивача права власності на спірне нерухоме майно, були неправомірні дії реєстратора ОСОБА_9 щодо передчасного скасування реєстраційних записів про право власності позивача на спірне нерухоме майно, так само, як і видалення записів про право власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Саме в результаті зазначених незаконних дій реєстратора ОСОБА_9 у ПрАТ «Весна» завчасно з`явилася фізична можливість вчиняти дії щодо відчуження спірного нерухомого майна.

Зазначає, що судом не надано оцінку законності виникнення у ПрАТ «Весна» прав на відчуження спірного майна у зв`язку з наявністю факту вчинення реєстратором Марченко О.А. реєстраційних дій 19.08.2017 в період дії арешту, накладеного в межах двох цивільних справ та заборони на вчинення таких реєстраційних дій, яка була внесена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 14.08.2017 за заявою законного представника позивача ОСОБА_8 та діяла до 28.08.2017.

Посилаючись на те, що в судовому порядку доведено незаконність дій реєстратора ОСОБА_9 при вчиненні реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, які проведені 19.08.2017, ОСОБА_15 просить суд апеляційної інстанції визнати поважною причину неподання доказу до суду першої інстанції та залучити до матеріалів даної справи, дослідити та надати оцінку новому доказу в справі - постанові Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2019 у справі № 390/681/19, в якій містяться нові обставини, які мають безпосереднє відношення до справи № 405/7000/18.

Заявник вказує на те, що позивач звернувся з позовом до суду, правовою підставою для якого є норма ст. 388 ЦК України, яка передбачає право власника, яким є позивач, витребувати майно у будь-якої особи, яка є останнім набувачем такого майна незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами.

В даному випадку, набувачами власниками спірного майна є:

- ОСОБА_2 (нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 ), так як саме йому було відчужене спірне приміщення ПрАТ «Весна» і наступного перепродажу чи відчуження іншим шляхом не було;

- ОСОБА_3 (нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 ), яка придбала спірне майно у ОСОБА_4 , а останній відчужила об`єкт нерухомості ПрАТ «Весна»;

-ТОВ «Студія Ініціатив» (нежитлове приміщення по АДРЕСА_4 ), так як спірне майно, яке придбане ОСОБА_4 у ПрАТ «Весна» було внесено до статутного капіталу зазначеної юридичної особи, відповідно саме ТОВ «Студія Ініціатив» є власником даного спірного майна.

Отже, саме зазначені особи: ОСОБА_16 , ОСОБА_3 та ТОВ «Студія Ініціатив» є на сьогодні власниками спірного майна, тобто його останніми набувачами, саме до них пред`явлено позивачем позов і саме вони мають процесуальний статус відповідачів в даній справі.

Відповідно висновки суду першої інстанції про подання позову до неналежних відповідачів є хибним і таким що не ґрунтуються на обставинах даної справи та нормах закону.

Окрім того, позивач не погоджується з висновком суду відносно того, що вимога щодо скасування державної реєстрації запису про іпотеку не стосується заявленого позивачем предмету та підстав позову на підставі вищевикладеного, а також зважаючи на те, що чинність договору іпотеки не є перешкодою для витребування спірного нерухомого майна за правилами ст. 388 ЦК України. Зазначене підтверджується і викладеним в Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 569/1221/16-ц.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «Весна» адвокат Музичко Р.В., не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, зазначив, що не мають жодного правового та фактичного значення посилання позивача на оцінку законності дій власника - ПрАТ «Весна» при володінні, користуванні та розпорядженні спірними об`єктами нерухомого майна, а також обставини дій державного реєстратора при виконанні судового рішення, оскільки позивач у позові правомірність ПрАТ «Весна» щодо спірного майна не оспорює, заявляючи та обгрунтовуючи позов виключно з підстав витребування майна у добросовісних набувачів (ст. 388 ЦК України).

Також, безпідставні доводи щодо неправомірності виконання судового рішення враховуючи ухвалу Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.08.2017, оскільки виконання рішення - проведення реєстраційних дій мало місце 19.08.2017 на підставі судового рішення яке вступило в силу 14.08.2017 і за фактичних обставин касаційна скарга на судове рішення була подана ОСОБА_6 21.08.2017, а зупинення виконання рішення мало місце на підставі відповідної ухвали Вищого спеціалізованого Суду України від 23.08.2017.

Тобто реєстраційні дії щодо виконання рішення, яке вступило в законну силу були вчинені, як до подання касаційної скарги, так і до зупинення виконання такого рішення.

Щодо неправомірних дій вчинених реєстратором, зазначає, що притягнення державного реєстратора Марченко О.А. до адміністративної відповідальності жодним чином не свідчить, що ПрАТ «Весна» отримало право у незаконний спосіб чи про відсутність у ПрАТ «Весна» прав на відчуження нерухомості.

Вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував та встановив обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову.

Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 у справі №405/2136/16-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017, задоволено позовну заяву ПрАТ «Весна» до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , законними представниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , за участі третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гарасюти О.В. та служби у справах дітей Кіровоградської міської ради.

Визнано недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна нежитлових приміщень, укладених між ПрАТ «Весна» та ОСОБА_7 , розташованих за адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_5 ); АДРЕСА_4 АДРЕСА_4 ); АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ).

Скасовано державну реєстрацію прав власності на вказані нежитлові приміщення за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ..

Витребувано від ОСОБА_1 нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_2 АДРЕСА_5 ); АДРЕСА_7 ); АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.09.2018 №№139404607, 139401710, 139403214 встановлено, що 19.08.2017 державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області Марченко О.А. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про скасування права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення:площею 111 м. кв. в АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 (договір дарування № 3064 від 22.10.2014, посвідчений приватним нотаріусом Зубко О.П., номер запису про право власності, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №7417714 від 22.10.2014); площею 153,5 м. кв. в АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 (Кіровоград АДРЕСА_8 , АДРЕСА_6 (договір дарування № 3065 від 22.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Зубко О.П., номер запису про право власності, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №7419378 від 22.10.2014 року); площею 109,62 м. кв. в АДРЕСА_2 (договір дарування № 3063 від 22.10.2014, посвідчений приватним нотаріусом Зубко О.П., номер запису про право власності, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7415765 від 22.10.2014 року).

Крім того, скасовано права власності попередніх власників на зазначені об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , при цьому, в Реєстрі залишилися записи про право власності на зазначені спірні об`єкти нерухомого майна лише за приватним акціонерним товариством «Весна», зокрема: нежитлове приміщення загальною площею 111 м. кв. в АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2014, право власності зареєстроване 26.02.2014; нежитлове приміщення загальною площею 153,5 м.кв., в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.2014, право власності зареєстроване 20.08.2014; нежитлове приміщення загальною площею 109,62 м.кв., в м. АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі продажу вбудованого нежитлового приміщення від 10.03.2005 року, право власності зареєстроване 20.08.2014.

Судом також встановлено (дані зазначених інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав), та не заперечувалося учасниками справи, що 28 жовтня 2017 року ПрАТ «Весна» відчужило нежитлове приміщення площею 111м.кв. по АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу №1037, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23067252.

В свою чергу, ОСОБА_4 30.03.2018 внесла нежитлове приміщення площею 111 м.кв. по АДРЕСА_4 до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив» на підставі протоколу № 2 від 28.03.2018 та акту приймання - передачі нерухомого майна б/н від 28.03.2018, зареєстрованих 30.03.2018 державним реєстратором Созонівської сільської ради Кіровоградського району, Кіровоградської області ОСОБА_9 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 25563236.

Крім того, 28 жовтня 2017 року ПрАТ «Весна» відчужило нежитлове приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1032, зареєстрованим 28.10.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23065731.

07 листопада 2017 року ПрАТ «Весна» відчужило нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу №1090, зареєстрованим 07.11.2017 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. під № 23236360.

В свою чергу, ОСОБА_4 18.05.2018 відчужила нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №2681, зареєстрованим 18.05.2018 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Панчишиною С.С. під № 26220496, яка ( ОСОБА_3 ) в подальшому, а саме: 05.06.2018 уклала договір іпотеки № 3136 з ОСОБА_5 , зареєстрований в Державному реєстрі іпотек під № 26470624, в якості забезпечення виконання зобов`язання, а саме: договору позики грошей № 3130 від 05.06.2018 в сумі 1 500 000 грн. по строку виконання до 05.06.2028.

Судом також встановлено, що постановою Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 405/2136/16-ц провадження 61-20520св18 зазначене вище рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.09.2016 та ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2017 скасовані, у задоволенні позову ПрАТ «Весна» до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гарасюта Олеся Володимирівна та Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації прав власності, витребування майна, - відмовлено.

З огляду на зазначене, на даний час власниками зазначених об`єктів нерухомого майна, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є відповідачі товариство з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, а відповідач ОСОБА_3 та представники відповідачів просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Треті особи, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вчинено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПрАТ «Весна» 23.07.2019.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тієї підстави, що укладені ПрАТ «Весна» договори купівлі продажу, за якими спірне нерухоме майно було відчужено третім особам не оспорювалися в суді, а тому відсутні правові підстави для звернення з віндикаційним позовом про його витребування.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) у даному випадку застосовуватися не може, оскільки між власником та набувачами майна відсутні договірні відносини

Згідно із загальним правилом статті 387 ЦК України саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15)).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року (провадження № 6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника згідно із частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті).

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-251цс15).

Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18).

Отже, з урахуванням викладених вище норм та обставин справи, право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 та площею 111м. кв. по АДРЕСА_4 , вибули із володіння малолітнього ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Весна» на підставі скасованих рішень судів першої і апеляційної інстанцій у справі № 405/2136/16-ц, які були скасовані Постановою Верховного Суду від 05.09.2018, тобто поза волею власника.

Таким чином, є всі правові підстави для витребування зазначеного майна із чужого незаконного володіння у їх власників, а саме нежитлового приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 , нежитлового приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 та нежитлового приміщення площею 111м. кв. по АДРЕСА_4 у ТОВ «Студія Ініціативи».

Правовідносини державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №553) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06 червня 2018 року №484), які встановлюють підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно їх обтяжень, процедури функціонування та ведення державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також: у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав, а також передбачена відповідна процедура внесення записів про скасування державної реєстрації прав.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідачів надали витяги із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких, 23.07.2019 державним реєстратором внесено записи про державну реєстрацію права власності на всі спірні об`єкти нежитлові приміщення, які є предметом позову за малолітнім ОСОБА_1 .

Разом з цим, зазначена обставина оспорюється представниками позивача з посиланням на те, що внесення до державного реєстру записів про державну реєстрацію спірного майна за позивачем є неправомірним, оскільки майно на час розгляду справи перебуває у власності відповідачів на підставі відповідних договорів.

Зважаючи на те, що спірне майно не витребуване із чужого незаконного володіння, то є всі підстави для скасування запису реєстрації права власності на оспорені об`єкти площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 за ОСОБА_17 та площею 111м. кв. по АДРЕСА_4 за ТОВ «Студія Ініціативи».

Разом з тим, у законодавстві, що регулює відповідні правовідносини, відсутня окрема процедура поновлення державної реєстрації прав власності, тому у задоволенні вимог про поновлення за позивачем державної реєстрації на відчужене у нього майно має бути відмовлено.

Також не підлягає задоволенню вимога про скасування державної реєстрації запису про іпотеку не об`єкт нерухомого майна площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 за іпотекодержателем ОСОБА_5 , оскільки законність державної реєстрації іпотеки є похідною від договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який згідно ст. 204 ЦК України є правомірним, тобто він не визнаний судом недійсним.

Не ґрунтується на доказах і законі й вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності об`єктів нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення площею 111 м. кв. по АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 , оскільки зазначене майно зареєстроване за іншою особою.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин суд першої інстанції не дотримався загальних вимог процесуального права, не дав належну оцінку доказам у справі, неправильно визначив відповідні до них правовідносини та позбавив себе можливості правильно застосувати норми матеріального права, а тому, відповідно до норм ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем було заявлено сім вимог немайнового характеру та три вимоги майнового характеру. Загальна вартість спірного майна за позовом становить 889206 грн. При цьому, позивач звільняється від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим, при подачі позову, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 8810 грн.

Ухваливши рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції залишив судові витрати по фактично понесеним. За результатами розгляду апеляційної скарги задоволено три вимоги майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. При цьому за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подачу позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень п.12 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (1762 грн) граничний розмір судового збору за вимогами майнового характеру становив 8810 грн, а за вимогою немайнового характеру - 704,80 грн, проте позивачем фактично було сплачено судовий збір у розмірі 8810 грн.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає необхідним при розподілу судових витрат на сплату судового збору виходити з розміру 8810 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 4933,60 грн (704,80 х 7= 4933,60) за вимоги немайнового характеру, а не з фактично сплаченої позивачем суми при подачі позову.

Витрати по сплаті судового збору за вимоги майнового характеру слід покласти на відповідачів у розмірі 8810 грн.

Як зазначено в ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, однак сплатив його при подачі позову, судові витрати у розмірі 8810 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. Оскільки у відсотковому співвідношенні із загальної суми вимог майнового характеру 889206 грн, становлять стосовно ОСОБА_2 17,72%, ТОВ «Студія Ініціатив» - 27,25%, ОСОБА_3 55,03%, то на користь позивача ОСОБА_1 , з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 1561,00 грн з розрахунку (8810 х 17,72%), з ТОВ «Студія Ініціатив» 2400,00 грн (8810 х 27,25%), з ОСОБА_3 4849,00 грн (8810 х 55,03%).

Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням вимог немайнового характеру витрати по сплаті судового збору за вимоги немайнового характеру слід розподілити між відповідачами порівну по 704,80 грн з кожного.

Крім того, відповідно до ст. 4 п. 2 Закону України «Про судовий збір при поданні апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір підлягає стягненню 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги, то в дохід держави підлягає стягненню: з відповідача ОСОБА_2 3420,21 грн, з розрахунку (1561,13 грн + 704,8) х 150% = 3420,21), з відповідача ОСОБА_3 8330,70 грн, з розрахунку (4894,04 + 704,8) х 150% = 8398,26), з відповідача ТОВ «Студія Ініціатив» - 4658,30 грн, з розрахунку (2400,73 + 704,8) х 150% = 4658,3.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Квашук Оксани Миколаївни, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 травня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов малолітнього ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення: площею 153,5 м. кв., розташоване по АДРЕСА_1 .

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив» на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 111 м.кв., розташоване по АДРЕСА_4 .

Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв., розташоване по АДРЕСА_2 .

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23065731 від 28.10.2017.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26220496 від 18.05.2018.

Відмовити у задоволенні вимог:

- про скасування запису державної реєстрації запису про іпотеку на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по вул АДРЕСА_2 за іпотекодержателем ОСОБА_5 (іпотекодавець ОСОБА_3 ) номер запису 26470624 від 05.06.2018;

- про скасування запису державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23236360 від 07.11.2017;

- про поновлення за ОСОБА_1 запису державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 153,5 м. кв. по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 7419378 від 22.10.2014;

- про поновлення за ОСОБА_1 запису державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 109,62 м. кв. по АДРЕСА_2 номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 7415765 від 22.10.2014;

- про поновлення за ОСОБА_1 запису державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення площею 111м.кв. по АДРЕСА_4 номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 7417714 від 22.10.2014.

Стягнути на користь ОСОБА_1 : з ОСОБА_2 2265,93 грн, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив» - 3105,53 грн, з ОСОБА_3 5553,85 грн.

Стягнути в дохід держави: з ОСОБА_2 - 3420,21 грн, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія Ініціатив» - 4658,30 грн, з ОСОБА_3 8330,70 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко