Провадження № 22ц-824/2001/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року представник ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що до внесення змін щодо права власності на це майно вказана квартира належала ОСОБА_5, який є боржником ПАТ «Айбокс Банк» за виконавчими провадженнями, і державний виконавець вніс запис про державну реєстрацію прав на цю квартиру всупереч наявному обтяженню, тому вимушений звернутися до суду із цим позовом.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року закрито провадження у справі у зв'язку із тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із цією ухвалою, представник ПАТ «Айбокс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що спір є публічно-правовим, та не врахував, що спір між сторонами виник з приводу майнових прав та випливає з договірних відносин, а тому підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим, а тому справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2017 року представник ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач мотивує позов зокрема тим, що до внесення змін щодо права власності на це майно вказана квартира належала ОСОБА_5, який є боржником ПАТ «Айбокс Банк» за виконавчими провадженнями, і державний виконавець вніс запис про державну реєстрацію прав на цю квартиру всупереч наявному обтяженню.

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто предметом дослідження в рамках розгляду даної справи є владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко Оксани Олександрівни як державного реєстратора прав на нерухоме майно, яка у межах спірних правовідносин діє, як суб'єкт владних повноважень.

При цьому, необхідно враховувати, що банк не мав будь-яких майнових прав на вказану квартиру за цивільно-правовими угодами.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні частини першої статті 4 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що, оскільки, позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, з тих підстав, що приватний нотаріус не мав повноважень щодо реєстрації права власності на квартиру у зв'язку із наявністю обтяжень на це майно, на яке позивач не мав відповідного майнового права. Крім того, ця квартира не була предметом цивільно-правових угод між банком та боржником банку - ОСОБА_5, позовна заява не містить доводів стосовно невиконання умов будь-яких цивільно-правових угод, питання про визнання права на квартиру позивач перед судом не порушував і своїх вимог цими обставинами не обґрунтовував, тобто у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування законної ухвали суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого судового рішення, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін як таку, що постановлена із дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: