Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2059/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

18 червня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, місцезнаходження м. Київ вул. Тургенєвська, 82-а до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Малосупоївська сільська рада Згурівського району Київської області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що постановою Згурівського районного суду Київської області від 03.07.2018 року по справі № 365/332/18 встановлено, що 23.05.2018 року приблизно о 12 годині 20 хвилин на водосховищі Гречана Гребля Згурівського району Київської області, під час весняно-літньої нерестової заборони, гр. ОСОБА_1 проводив вилов риби однією вудочкою, яка оснащена одним гачком. При цьому, виловив рибу - короп в кількості 5 шт., загальною вагою 5 кг, чим перевищив дозволену кількість риби на одну особу за добу на 2 кг, а саме - короп 2 шт., внаслідок чого завдав збитків рибному господарству України в розмірі 612,00 грн.. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 4.2 та п. 4.6 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено, то просять стягнути з нього 612,00 грн., також просять стягнути судові витрати в сумі 1 762,00 грн..

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, відповідно до п. 11 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник третьої особи в судвое засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст. 124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі «Беллет проти Франції» (рішення від 04 грудня 1995 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.

Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Київський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством.

Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати.

Порушення Правил любительського і спортивного рибальства в водоймах України тягне за собою такі негативні наслідки, як зникнення цінних видів риб в рибогосподарських водоймах та порушує право власності Українського народу на природні ресурси. Таким чином, охорона рибних запасів України від незаконного заняття рибним промислом є безпосередніми інтересами держави.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 03.07.2018 року по справі № 365/332/18 встановлено, що 23.05.2018 року приблизно о 12 годині 20 хвилин на водосховищі Гречана Гребля Згурівського району Київської області, під час весняно-літньої нерестової заборони, гр. ОСОБА_1 проводив вилов риби однією вудочкою, яка оснащена одним гачком. При цьому, виловив рибу - короп в кількості 5 шт., загальною вагою 5 кг, чим перевищив дозволену кількість риби на одну особу за добу на 2 кг, а саме - короп 2 шт., внаслідок чого завдав збитків рибному господарству України в розмірі 612,00 грн.. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 4.2 та п. 4.6 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с. 9).

Згідно пункту 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць підводного полювання), промисловихта інших знарядь лову,виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Також, ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 03.07.2018 року у справі 365/332/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено.

Відповідно до ст. 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Відповіднодо ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

За приписами статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього приводного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно розрахунку матеріальної шкоди, ОСОБА_1 нанесено збитки рибному господарству України на суму 612,00 грн. Розрахунок матеріальної шкоди було зведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» (а.с. 10).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

На підставі ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, шкода, завдана рибному господарству, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди.

Також слід зазначити, що Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме: Київським рибоохоронним патрулем було направлено відповідачу лист від 25.09.2018 року № 7-19/6261-18 з проханням добровільно заплатити суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (а.с. 8).

Зазначений лист був отриманий ОСОБА_1 , що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 7). Проте, заподіяна внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів шкода в сумі 612,00 грн. відповідачем не була добровільно відшкодована.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дане встановлено на підставі копії Наказу Держрибагентства від 15 липня 2016 року № 229 «Про затвердження положень про територіальні органи Держрибагентства» (а.с. 12), копії витягу з Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (а.с. 13-14), копії постанови Згурівського районного суду Київської області від 03.07.2018 року по справі № 365/332/18 (а.с. 9), розрахунку матеріальної шкоди від збитків рибному господарству України, заподіяних ОСОБА_1 (а.с. 10), копією листа Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області(Київський рибоохоронний патруль) (а.с. 7-8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1 700,00 грн..

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1 762,00 грн. понесені позивачем при поданні позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 279-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 22, 324, 1166 ЦК України, ст. 40 КУпАП, ст. 124 Конституції України, ст. 10, 34, 52-1, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. ст. 20, 30 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього і природного середовища», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, місцезнаходження м. Київ вул. Тургенєвська, 82-а до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Малосупоївська сільська рада Згурівського району Київської області про відшкодування шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Малосупоївська сільська рада Згурівського району Київської області (р/р0286, МФО 899998 в Казнечейство України (ЕАП), отримувач Згур. УК/ с. Мала Супоївка /24062100, код отримувача 38043171, призначення платежу 24062100, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) по відшкодуванню шкоди в розмірі 612 (шістсот дванадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, місцезнаходження м. Київ вул. Тургенєвська, 82-а (Р/р НОМЕР_2 в Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 12 липня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.