Ухвала

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 461/11703/15-ц

провадження № 61-7207 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції

у Львівській області на постанову Апеляційного суду Львівської області

від 21 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нову ухвалу, якою визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-2681/11 виданий 27 лютого 2012 року Галицьким районним судом м. Львова на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області, про стягнення заборгованості.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі Апеляційного суду Львівської області

від 21 грудня 2017 року та вірно зазначено назву судового рішення, ухваленого Апеляційним судом Львівської області.

У липні 2019 року Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішенняслід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову

у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень

у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладенняштрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Постанова Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року прийнята за результатами здійснення апеляційного перегляду ухвали Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2017 року, яка віднесена

до категорії ухвал, вказаних у пункті 25 частини першої статті 353 ЦПК України, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області на постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким,

що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції

у Львівській області, про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова