Справа № 463/6236/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/3116/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа - Львівська міська рада, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5 , третя особа - Львівська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю та земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона з членами сім`ї є співвласником квартири АДРЕСА_1. Будинок НОМЕР_5 є одноповерховим, складається з двох квартир, співвласниками квартири №2 у вказаному будинку є сім`я відповідача ОСОБА_5

Для обслуговування житлового будинку НОМЕР_5 Львіська міська рада передала всім його співвласникам в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, згідно договору оренди землі від 11 жовтня 2012 року. Договір укладений на 10 років до 26 липня 2011 року.

Всупереч п.17 Договору оренди та без згоди власників квартири №1 ОСОБА_5 збудував огорожу капітального типу посеред подвір`я перед будинком № НОМЕР_5 . Ця огорожа збудована впритул до погреба, виритого в землі на подвір`ї будинку.

Факт незаконного будівництва огорожі підтверджується актами ЛКП «За замком» №186 від 16 листопада 2015 року і №38 від 02 грудня 2015 року, а також висновками експертизи №2808 від 24 березня 2017 року.

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від 07 червня 2017 року ОСОБА_3 на підставі ст.ст.15,16,319,386 ЦК України просила:

зобов`язати ОСОБА_5 демонтувати огорожу капітального типу геометричні розміри якої:

загальна довжина бетонного фундаменту 20,7 м;

висота бетонного фундаменту від 0,55 м. до 2,0 м;

ширина бетонного фундаменту 0,38 м;

загальна довжина металевої огорожі 19,6м; висота 1,85 та 1,95м. збудовану ним посередині подвір`я перед будинком АДРЕСА_3 та привести земельну ділянку на цьому подвір`ї до попереднього стану (а.с.2; 99-100).

Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 12 червня 2017 року в якості третьої особи залучено ОСОБА_1 (а.с.106)

Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 08 лютого 2018 року ОСОБА_1 залучено до справи в якості співвідповідача по справі (а.с.128).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_1 демонтувати огорожу капітального типу, збудовану посередині подвір`я перед будинком АДРЕСА_3 та привести земельну ділянку на цьому подвір`ї до попереднього стану.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5 , ІПН: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_3 , судовий збір на загальну суму 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5 , ІПН: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_3 , витрати на експертизу на загальну суму 4000 (чотири тисячі) грн.. 00 коп.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що спірна огорожа збудована, що до придбання ними квартири у будинку по АДРЕСА_3 , що видно із:

топографічного знімання (М 1:500) з нанесеними червоними лініями;

кадастрового плану (долдаток до договору оренди від 11 жовтня 2012 року), на якому також існує паркан;

схемою розмежування землекористування також з вказаним парканом;

листом №12 від 27 січня 2016 року ЛКП «За замком», в якому значиться, що згідно опису меж та схем розмежування землекористування з вищезгаданого договору оренди встановлено, що огорожа знаходиться не в межах спільно орендованої землі.

Усі вищезазначені докази однозначно свідчать про наявність огорожі, ще до придбання ними квартири у будинку по АДРЕСА_3 .

З висновку експертизи №2808 від 24 березня 2017 року також не убачається порушення прав позивача, оскільки паркан розміщений за межею орендованої земельної ділянки,власником якої є Львівська міська рада, якою не заявлялося претензій в частині користування орендованою земельною ділянкою.

Жодного рішення органом місцевого самоврядування чи будь якого іншого органу про самочинне будівництво паркану по АДРЕСА_3 не приймалось.

Позивачем не доведено, що саме вона встановила огорожу, і що саме вона є власником огорожі, що саме рогожа знаходиться на належній на праві користування позивача з іншими особами, які не мають жодних претензій до неї, земельній ділянці та на якій частині і яке її розташування, яку саме частину огорожі слід демонтувати і в якому місці, яка саме огорожа порушує права позивача.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року зміні на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції зобов`язав ОСОБА_5 та ОСОБА_1 демонтувати огорожу капітального типу, збудовану посередині подвір`я перед будинком АДРЕСА_3 та привести земельну ділянку на цьому подвір`ї до попереднього стану.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Як зазначено у ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_4 від 28.05.1998 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів (а.с.3) позивач ОСОБА_3 разом із своєю сім`єю є власником квартири АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 з 16 листопада 2015 року є власником квартири АДРЕСА_3 , отриманої в дарунок від батька ОСОБА_5 , що підтверджується копіями долучених до матеріалів справи договору дарування та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.103-105).

Для обслуговування будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає сім`я позивача та відповідачів, Львівською міською радою було передано всім співвласникам будинку у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,1000 га. згідно договору оренди від 11 жовтня 2012 року на строк 10 років - до 26 липня 2022 року (а.с.4).

Положеннями п.17 зазначеного вище договору встановлено заборону самовільної забудови земельної ділянки.

Крім того, згідно висновку про наявність містобудівних обмежень щодо користування земельною ділянкою від 17.06.2012 року, виданого Управлінням архітектури Департаменту містобудування ЛМР, закріплено ряд містобудівельних обмежень в користуванні земельною ділянкою, зокрема п.4 передбачено обмеження нового будівництва та реконструкції, зокрема зазначено, що дозволяється капітальний ремонт та реконструкція при умові дотримання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.37).

Ряд обмежень щодо режиму використання земельної ділянки, переданої в оренду для обслуговування будинку АДРЕСА_3 , передбачено і в обмеженнях, виданих 06 вересня 2012 року Управлінням Держкомзему у місті Львові (а.с.38).

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись до суду з даним позовом, обґрунтовувала мотивованість та підставність подачі такого тим, що відповідачами всупереч умовам договору оренди, без згоди власників квартири №1 та всупереч їх інтересам, збудовано огорожу капітального типу посеред подвір`я перед будинком АДРЕСА_3 , що тим самим створює позивачу та її сім`ї перешкоди у користуванні наданою в оренду земельною ділянкою.

Згідно долученого до матеріалів справи листа Личаківського районної адміністрації від 14.03.2016 року №3305-155 (а.с.46), судом встановлено, що в ході комісійного обстеження за адресою АДРЕСА_3 було виявлено самовільно новозбудований гр. ОСОБА_5 металевий паркан на бетонній основі. Вказане стверджується і актами комісії в складів представників ЛРА та ЛКП «За замком» від 09.03.2016 року та від 22.03.2016 року (а.с.47,51).

Згідно представленого експертом Львівського НДІ судових експертиз МЮ України висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24.03.2017 року, судом встановлено, що самовільно збудована відповідачем металева огорожа частково знаходиться в межах орендованої земельної ділянки, що тим самим свідчить про порушення п.17 договору оренди від 11.10.2012 року. Оскільки експерт співставивши дані обмірів огорожі отримані під час огляду з розмірами меж земельної ділянки, зазначеними в кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_3 (а.с.28), встановив, що спірна огорожа перетинає межу земельної ділянки у точці А на відстані 1,65 м від точки 4 та виходить за її межі. Вказане стверджується долученою експертом до висновку фототаблицею №1 (а.с.76-78).

Звертаючись з уточненими позовними вимогами, позивачка ОСОБА_3 просила зобов`язати відповідачів демонтувати всю огорожу капітального типу на бетонному фундаменті загальною довжиною 20,7 м., в тому числі металеву огорожу довжиною 19,6 метрів.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Отже, за рішенням суду першої інстанції зобов`язано відповідачів демонтувати всю огорожу (металеву та на бетонній основі), більша частина якої знаходиться поза межами спільно орендованої сторонами земельної ділянки загальною площею 0,10000 га.

У той же час, як убачається із топографічного знімання (М 1:500) з нанесеними червоними лініями по АДРЕСА_3 (а.с.59); плану території земельної ділянки, яка передається в оренду (а.с.58); плану земельної ділянки, яка передається в оренду (а.с.27); кадастрового плану (додаток до договору оренди від 11 жовтня 2012 року) (а.с.28); схеми розмежування землекористування (а.с.30), більша частина спірного паркану знаходиться поза межами земельної ділянки яка передається сторонам згідно договору оренди від 11 жовтня 2012 року.

Як видно із таблиці №1 до висновку експертизи №2808 бетонний паркан з металевою частиною огорожі лише частково (від точки А вліво до цифри 2.30) заходить на орендовану земельну ділянку загальною площею 0,1000 га згідно договору оренди землі від 11 жовтня 2012 року (а.с79).

Зазначене дає підставу для висновку, що демонтажу підлягає лише огорожа капітального типу яка збудована відповідачами на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_3 , оскільки згідно п.17 Договору оренди землі від 11 жовтня 2012 року забороняється самовільна забудова земельної ділянки.

Решта частина паркану, як встановлено, побудовано значно раніше, як підпора від сповзання ґрунту, на земельній ділянці яка належить територіальній громаді міста Львова, що відображено у вищезазначеній містобудівній документації і яка не пред`являє жодних вимог до відповідачів з приводу її демонтажу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідачів демонтувати паркан поза межами земельної ділянки яка передається сторонам згідно договору оренди від 11 жовтня 2012 року є необґрунтованим та передчасним.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року зміні з ухваленням нового рішення по суті вимог ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року - змінити.

Зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_1 демонтувати огорожу капітального типу, збудовану на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_3 та привести орендовану земельну ділянку до попереднього стану.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлено 15 липня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.