Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явили позов у Подільському районному суді м. Києва до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Відповідно до останньої редакції позовних вимог (т. 3 а.с. 50), позивачі просили суд стягнути з відповідачів на їхню користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 385000 грн. 00 коп. та відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 163000 грн. 00 коп., що разом становить 548000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є людьми похилого віку, пенсіонерами та інвалідами. Відповідачі, проживаючи в квартирі, що розташована над квартирою, в якій проживають позивачі, систематично порушують права позивачів, що проявляється у постійному шумі, пияцтві з боку відповідачів, погрозах фізичної розправи та образами на адресу позивачів та їхніх близьких.

На зауваження з боку позивачів та прохання припинити порушення нормальних умов співжиття в одному будинку, відповідачі принижують позивачів, ігнорують їхні прохання та/або насміхаються над такими проханнями.

Звернення позивачів до правоохоронних органів є безрезультатними, відповідачі жодним чином не припиняють таку зухвалу поведінку. Відтак, така поведінка відповідачів стала підставою для внесення відомостей до ЄДРД про кримінальні правопорушення, а також притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності.

Як наслідками таких дій відповідачів, стали неодноразові звернення позивачів до лікарів, потрапляння до стаціонару членів сім`ї позивачів та їх самих, серцевий напад ОСОБА_1 , гіпертонічний криз та нервовий зрив ОСОБА_2 тощо.

Постійна неадекватна поведінка відповідачів, шум, погрози та образи з їхнього боку стали підставою для звернення позивачів до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Позивачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. До суду звернулись із заявою про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. В попередніх судових засіданнях відповідачі заперечували проти позову. З відміток на конвертах, якими направлялись повістки відповідачам, вбачаться, що вони відмовлялись від отримання поштових відправлень.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до пенсійних посвідчень, наданих до суду, позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами. (т. 1 а.с. 43)

Відповідно до відмітки паспорта ОСОБА_1 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 07.12.2000 року. (т. 3 а.с. 4)

Відповідно до відмітки паспорта ОСОБА_2 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 07.12.2000 року. (т. 3 а.с. 4)

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є подружжям з 19.04.2016 року. (т. 2 а.с. 169)

З відмітки паспорта ОСОБА_3 вбачається, що він зареєстрований з 13.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 3 а.с. 10)

З відмітки паспорта ОСОБА_4 вбачається, що вона зареєстрована з 13.07.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 . (т. 3 а.с. 13)

Позивачі стверджують, що відповідачами систематично здійснюється порушення режиму тиші, галаси, погрози та образи в бік позивачів. У зв`язку з чим, позивачі, будучи людьми пенсійного віку страждають на погіршення здоров`я, вимушені нести витрати на купівлю ліків, витрачають значні зусилля для звернення до органів правопорядку з метою припинення порушення відповідачами їхніх прав тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2013 року ОСОБА_1 було надано відповідь з Прокуратури міста Києва, якою повідомлено, що за його заявою на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, до ЄДРСР внесено відомості за ч. 1 ст. 367 КК України. (т. 1 а.с. 36)

Листом від 29.11.2013 року Прокуратурою м. Києва повідомлено, що відомості до ЄРДР щодо неправомірних дій ОСОБА_3 внесено за ч. 1 ст. 367 КК України. (т. 1 а.с. 37)

Відповідно до листа Управління громадської безпеки ГУ МВС України в місті Києві від 03.04.2015 року, позивачів повідомлено, що за їхнім зверненням, відносно сусідки ОСОБА_4 01.04.2015 року було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 182 КУпАП. (т. 1 а.с. 47)

Згідно листа Подільського УП ГУНП в м. Києві від 06.05.2015 року, ОСОБА_1 повідомлено, що за фактом погроз ОСОБА_3 щодо позивачів, розпочато кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 129 КК України. (т. 1 а.с. 48)

Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 15.11.2013 року та від 21.03.2016 року слідчим суддею було зобов`язано уповноваженого слідчого внести відомості до ЄРДР на підставі звернення позивачів щодо кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_3 та дільничним інспектором Колесниковим М.А. (т.1 а.с. 49, 50)

Ухвали суду виконані, відомості до ЄРДР внесено за ч. 1 ст. 365 КК України. (т. 1 а.с. 51)

Згідно листа Прокуратури міста Києва від 06.06.2016 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнано потерпілими у кримінальному правопорушенні № 0000367 за ч. 1 ст. 365 КК України. (т. 1 а.с. 52)

Відповідно до листа Подільського УП ГУНП в м. Києві від 24.07.2013 року відносно ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 182 КУпАП. (т. 1 а.с. 60) Аналогічні відповіді містяться в матеріалах справи.

Листом від 11.06.2018 року позивачів повідомлено про те, що за їхньою заявою відносно ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 182 КУпАП. (т.3 а.с. 90)

Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. З постанови також вбачається, що ОСОБА_3 , Знаходячись біля вхідних дверей квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, виражався нецензурною лайкою в громадському місці (парадне будинку), образливо чіплявся до сусіда ОСОБА_1 , на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. (т. 2 а.с. 178) Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 182 КУпАП. Відповідно до відомостей постанови, 03.05.2018 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року створював шум підручними предметами в нічний час, чим порушив спокій громадян. (т. 3 а.с. 142)

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25.01.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 182 КУпАП. Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_3 09.11.2018 року о 01 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи за домашньою адресою, підручними засобами порушував тишу в нічний час, чим своїми діями порушив спокій громадян та вчинив адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 182 КУпАП. (т. 3 а.с. 143)

Згідно висновку дільничного Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві від 25.08.2013 року, відносно ОСОБА_4 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 182 КУпАП. (т. 1 а.с. 61) Аналогічні відповіді містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що за зверненнями позивачів до правоохоронних органів щодо поведінки відповідачів, працівниками правоохоронних органів було неодноразово проведено профілактичні бесіди щодо необхідності припинення порушення прав позивачів та належності поведінки відповідачів.

19.11.2015 року, 11.03.2016 року, 25.03.2016 року було повідомлено працівниками поліції позивачів про чергові притягнення мешканців квартири над квартирою позивачів до адміністративної відповідальності. (т. 1 а.с. 63, 64, 65)

Висновком інспектора Подільського УП ГУНП в м. Києві від 05.04.2016 року, позивачам доведено до відома що за їхніми заявами відповідачів притягнуто що відповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП. (т.1 а.с. 66)

Відповідно до листа начальника Подільського УП ГУНП в м. Києві від 22.01.2016 року, на підставі заяви ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР за № 0002147. (т.1 а.с. 78)

З матеріалів справи вбачається, що позивачі неодноразово звертались до правоохоронних органів поліції та прокуратури із зверненнями, заявами та скаргами щодо протиправності дій відповідачів та працівників цих правоохоронних органів щодо неналежного розслідування ними цих фактів.

З поданих до правоохоронних органів заяв позивачів вбачається, що такі звернення пов`язані саме з протиправною поведінкою відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с. 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 131-132, 133, 134, 135)

Зі звернень також вбачається, що відповідачами чиниться не лише порушення порядку нормального співжиття у суміжних квартирах, а і у зв`язку з погрозами та образами з боку відповідачів відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до епікризу ОСОБА_1 Центральної поліклініки Подільського району м. Києва, на фоні стресових ситуації по місцю проживання ОСОБА_1 більше 20ти разів звертався на прийоми до лікарів у зв`язку із загостреннями хвороб серцево-судинної системи після гіпертонічних кризів з різкими стрибками тиску, приступами стенокардії, аритмії, біллю у серці, запамороченнями тощо. Від стресів, довготривалого нервового напруження у ОСОБА_1 почастішали болі у серці, віддишка, слабкість тощо. Така картина хвороби мала місце протягом 2013 по 2015 роки. (т. 1 а.с. 86)

Відповідно до Висновку із медичної картки стаціонарного хворого № 53958 Інституту геронтології АМН України ОСОБА_2 , остання хворіє гіпертонічною хворобою, кардіосклерозом, хронічною хворобою нирок та судин тощо. (т. 2 а.с. 121)

З матеріалів справи вбачаються факти неодноразового звернення позивачів до закладів охорони здоров`я у зв`язку з погіршеннями фізичного стану.

Позивачами надано диск з аудіо записами на яких містяться розмови з приводу постійного шуму з квартири над квартирою позивачів, образи тощо. З контексту розмов можна встановити те, що вони відбуваються саме у зв`язку з систематичним шумом та порушенням спокою позивачів. З них вбачається також, що такі розмови ведуться саме із сусідами позивачів, що проживають поверхом вище над ними, проте, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити, що ці розмови та сварки ведуться саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 162)

У зв`язку з такими погіршеннями здоров`я, позивачі регулярно витрачають грошові кошти на значну кількість медикаментів, що підтверджено чеками та квитанціями з аптечних закладів. (т. 2 а.с. 38-109, 112-193, 200-202, 242-248, т. 3 а.с. 115-126, 151)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

Позивачі просять суд стягнути з відповідачів відшкодування заподіяної позивачам моральної шкоди, яка полягає у систематичних душевних стражданнях позивачів, викликаних протиправними діями відповідачів, а саме: систематичним порушення порядку та спокою співжиття, образах, ігноруваннях та насміханнях на зауваження позивачів тощо.

Така поведінка відповідачів зафіксована судовими рішеннями, як то постановами суду по розгляду адміністративних матеріалів, листами з правоохоронних органів щодо внесенні відомостей до ЄРДР за ознаками вчинення відповідачем ОСОБА_3 кримінальних правопорушень на підставі відповідних заяв позивачів та/або ухвал слідчих суддів про зобов`язання правоохоронних органів внести такі відомості тощо.

Суд хоча критично ставиться до наданих позивачами аудіо записів сварок та розмов, з огляду на те, що неможливо встановити що вони ведуться саме з відповідачами, побічно також приймає їх до уваги, в контексті визначення та підтвердження підстав позову.

Факт погіршення стану здоров`я позивачів підтверджено численними копіями чеків та квитанцій наданих з боку позивачів. Суд не вбачає достатньо доведеним той факт, що всі препарати, ліки, виклики швидкої допомоги та звернення до закладів охорони здоров`я пов`язані саме з вищевказаними протиправними діями відповідачів, все ж приймає також їх до уваги, в якості додаткових доказів заподіяння позивачам душевних страждань.

В поданому позові, згідно останньої редакції позовних вимог, позивачі просять суд стягнути з відповідачів на їхню користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 385000 грн. 00 коп.

Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, вважає за необхідне визначити її в межах суми 30000 грн. 00 коп., відповідно зменшивши її розмір, який визначався позивачам, з огляду на засади справедливості та співмірності.

Крім відшкодування моральної шкоди, позивачі просять суд стягнути з відповідачів відшкодування матеріальної шкоди.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. (ч. 2 ст. 1166 ЦК України)

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що у урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Позивачами було надано значну кількість квитанції та чеків на купівлю ліків. Разом з тим, в поданому позові позивачі не обґрунтували в тому саме полягає матеріальна шкода позивачів.

Надані квитанції на купівлю ліків слугують підтвердженням несення позивачами витрат на їхню купівлю, однак не підтверджують факт заподіяння майнової шкоди саме з боку відповідачів.

Суд приймає до уваги, що позивачі є літніми людьми та купівля ліків є фактором, обумовлений їхнім віком та особливостями фізичного здоров`я осіб, пенсійного віку.

Проте, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між витратами на ліки та діями відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на недоведеність позивачами причинно-наслідкового зв`язку несення витрат на купівлю лікарських засобів та діями відповідачів, суд вважає за необхідне відмовити позивачам у відшкодування майнової шкоди.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 580 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 11.03.2006 року) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 29.05.1998 року) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 17.03.1998 року) відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 580 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко