ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Чернівці

Справа №727/5112/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Герман Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Мамчин П.І.),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві особистої власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . 03 серпня 1993 року ЧКОБТІ на його ім`я на підставі довідки ЖБК-26 про повну сплату пайових внесків станом на жовтень 1987 року було видане реєстраційне посвідчення на дану квартиру.

03 липня 1993 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який на підставі рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 22.04.2016 року розірваний.

Після реєстрації шлюбу відповідач вселилася в спірну квартиру, де була зареєстрована та проживала в якості члена сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 , який також був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 , забравши всі свої речі, залишила спірну квартиру і перейшла проживати до своєї матері.

З 28 жовтня 2015 року й до цього часу відповідач у квартирі не проживає без поважних причин, хоча перешкод у користуванні житловою площею їй

___________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/912/19 Категорія 46

ніхто не чинить. Комунальні послуги за користування житлом нею не сплачуються.

Вказував, що факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права у здійсненні його права власності, оскільки він не має можливості без згоди члена сім`ї зареєструвати в ній іншу особу та здійснювати правомочності власника.

Просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2019 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 704 грн 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 грн.

На вказане додаткове рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що відповідно до вимог ст.ст. 134, 174 ЦПК України позивачем разом із позовною заявою не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Крім того, угода про надання правничої допомоги позивачу адвокатом Глуговським А.П. не містить посилання на номер справи, в якій надається вказана правова допомога, даних про відповідача, адресу житлового приміщення, тобто не підтверджує, що ці витрати пов`язані з розглядом даної справи. Додаток №1 до договору, в якому наведено розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, не містить дати його складання, дат надання правничої допомоги згідно наведеного в ньому переліку. Квитанції про сплату позивачем гонорару адвокату не містять посилань на дату та номер угоди про правничу допомогу, інформації про номер справи, будь-яких ідентифікуючих даних сторін, адресу квартири. До справи не додано акт приймання-передачі наданих послуг.

Вважає, що позивачем не надано належне документальне підтвердження того, що кошти за надання правничої допомоги позивач сплатив саме в даній справі, що є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

В апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 грн та ухвалити нове судове рішення, яким у стягненні зазначених витрат відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стягуючи витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 133 ЦПК України).

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як убачається з матеріалів справи, представником позивача у відповіді на відзив до позовної заяви зазначено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в зазначеній справі становлять 7200 грн.

На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи додано угоду про надання правничої допомоги від 04 травня 2018 року, укладений між адвокатом Глуговським А.П. та позивачем ОСОБА_1 , за умовами якої адвокату доручено надання консультацій та підготовка до справи, складання позовної заяви та інших процесуальних документів по справі про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, представництво інтересів позивача в усіх судових інстанціях (том 1 а.с.95).

В угоді зазначено, що оплата проведена з розрахунку 800 грн за годину роботи, яка визначається розрахунком адвоката, узгодженим зі ОСОБА_1 згідно додатку №1.

У додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 04 травня 2018 року наведено розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката по справі за позовом про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за виконані ним роботи, а саме: попередні консультації та збирання доказів - 1 год вартістю 800 грн, аналіз доказів та законодавства - 2 год вартістю 1600 грн, складання позову - 3 год вартістю 2400 грн, складання відповіді на відзив - 2 год вартістю 1600 грн, складання заперечень на клопотання - 1 год вартістю 800 грн, всього на суму 7200 грн (том 1 а.с.99).

ОСОБА_1 сплатив зазначені кошти на користь адвоката, що підтверджується квитанцією №6 від 04 травня 2018 року на суму 4800 грн та квитанцією №9 від 14 серпня 2018 року на суму 2400 грн (том 1 а.с. 97-98).

Зі змісту квитанцій вбачається, що адвокат отримав гонорари за надання правничої допомоги у справі про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При цьому в квитанції №9 від 14 серпня 2018 року зазначено номер справи (№727/5112/18), в якій приймав участь адвокат Глуговський А.П.

Надані документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами на підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги в справі.

Відсутність в угоді про надання позивачу правничої допомоги адвокатом Глуговським А.П. номера справи, даних про відповідача, адреси спірного житлового приміщення, дати складання додатку №1 до договору, дат надання правничої допомоги згідно наведеного в ньому переліку не може бути підставою для відмови у стягненні таких витрат, оскільки в угоді зазначено зміст позовних вимог та характер доручення (перелік робіт та послуг), які повністю відповідають розрахунку витрат на правничу допомогу та квитанціям, в одній з яких указано номер зазначеної справи. Будь-яких даних про наявність інших спорів з тотожними позовними вимогами, учасником яких є позивач, матеріали справи не містять.

Представником позивача відповідно до вимог процесуального закону заявлено про розподіл витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи (до закінчення судових дебатів у справі) та подано відповідні докази на підтвердження таких витрат, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про їх стягнення на користь позивача.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу необхідно відмовити, оскільки позивачем відповідно до вимог статті 134 ЦПК України не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті спору, якою є для позивача позовна заява.

Так, відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Аналіз правил, закріплених в статті 134 ЦПК України, дає підстави зробити висновок про те, що відмова у відшкодуванні відповідних судових витрат у разі неподання стороною їх попереднього розрахунку є правом суду та не передбачає такого обов`язку.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що позивач не просив вирішувати питання про розподіл витрати за надання правничої допомоги.

Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пункту другого частини 5 статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Отже, здійснити розподіл судових витрат є обов`язком суду за умов їх доведення стороною спору.

Подання позивачем доказів витрат на правничу допомогу по суті має на меті їх компенсацію.

Відсутність акту приймання-передачі наданих юридичних послуг не має наслідком відмову в їх стягненні.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Встановивши, що угода про надання правничої допомоги від 04 травня 2018 року не була достроково припинена за згодою сторін чи розірвана на вимогу ОСОБА_1 , адвокат Глуговський А.П. вчиняв передбачені угодою дії, спрямовані на його виконання, за що йому було сплачено кошти, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем виконання умов угоди про надання правничої допомоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк