Номер провадження: 22-ц/813/3753/19
Номер справи місцевого суду: 496/1861/18
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 ,

відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.,

переглянувши справу №496/1861/18 за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та інфляційних втрат, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 6 грудня 2018 року у складі судді Бурана В.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 16 травня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 29 травня 2015 року уклала з ФОП ОСОБА_4 Договір про надання послуг населенню з організації поховань та суміжних послуг, на виконання послуг сплатила 10000,00 грн. для приведення на кладовищі в с. Вигода поховань рідних у належний стан та встановлення двох пам`ятників. Проте обумовлений обсяг робіт виконано не було, пам`ятник не встановлено. Посилаючись на невиконання зобов`язань, позивач ОСОБА_3 просила стягнути з ФОП ОСОБА_4 сплачені нею за послуги кошти в сумі 10000,00 грн., інфляційні втрати за період з 1 липня 2015 року по 1 березня 2018 року в сумі 3910,00., стягнути на відшкодування моральної шкоди 60000,00 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 740,00 грн. (а.с.2-5).

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 31 травня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.12).

Відповідач ФОП ОСОБА_4 позов не визнав, зазначивши, що обумовлені договором роботи ним виконано, загальна вартість робіт склала 18800,00 грн., в рахунок яких від ОСОБА_3 отримав 10000,00 грн., решту коштів позивач сплачувати відмовилась, тому пам`ятник встановлено частково (а.с.12).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 6 грудня 2018 року позов задоволено частково; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду за неналежне виконання договору про надання послуг 10000,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 147,82 грн., в решті вимог відмовлено (а.с.39-41).

Висновок суду мотивовано тим, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг, які не були належним чином виконані відповідачем, який має відшкодувати збитки. При цьому суд, встановивши договірні відносини з надання послуг безпідставно застосував положення закону, що регулюють недоговірне відшкодування майнової та моральної шкоди, так як норми статей 1166, 1167 ЦК України виниклі правовідносини не регулюють. Суд відмовив у стягнення інфляційних втрат, пославшись на не обґрунтованість розрахунку, що не є правильним.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 березня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити її вимоги повністю.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у безпідставності відмови у стягнення інфляційних втрат, так як договір укладено 29 травня 2015 року, обумовлені договором роботи мали бути виконані до 15 липня 2015 року, проте станом на дату звернення до суду як то 16 травня 2018 року роботи до кінця не виконано, кошти в сумі 10000,00 грн. не повернуто, відтак, інфляційні втрати наявні, розрахунок втрат проведено за період з 1 липня 2015 року по 1 березня 2018 року за формулою: індекс інфляції за вказаний період помножений на суму заборгованості. Щодо грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., то таке не відповідає моральним стражданням, які було завдано тривалим невиконанням обумовлених договором робіт. Понесені судові витрати відшкодовано не в повному обсязі, що не відповідає положенням статті 141 ЦПК України.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем з 1995 року; згідно Свідоцтва платника єдиного внеску від 7 червня 2013 року вид господарської діяльності: 96.03 «Організація поховань і надання суміжних послуг» (а.с.19-21).

Між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено Договір про надання послуг населенню з організації поховань та суміжних послуг від 29 травня 2015 року, за умовами якого виконавець послуг мав виготовити та встановити на кладовищі пам`ятник; термін виконання послуг обумовлено періодом з 29 травня 2015 року по 15 липня 2015 року (а.с.7).

На виконання Договору про надання послуг від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 сплатила 10000,00 грн. авансу, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29 травня 2015 року (а.с.8).

Станом на 16 травня 2018 року складові пам`ятника на кладовищі встановлено частково, що вбачається з наявних в справі фотографій та підтверджено сторонами (а.с.23, 24).

Згідно кошторису на виготовлення комплекту пам`ятника загальна вартість матеріалів та робіт розрахована рівною 18800,00 грн. Кошторис засвідчено підписом ФОП ОСОБА_4 проте не має доказів узгодження з ОСОБА_3 (а.с.22).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобов`язання ((ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст..610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ч.4 ч.1 ст.611 ЦК України).

На підставі укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 . Договору про надання послуг населенню з організації поховань та суміжних послуг від 29 травня 2015 року виникли зобов`язання, які мали виконуватись належним чином відповідно до умов договору; неналежне виконання зобов`язання є його порушенням, що тягне за собою правові наслідки.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України). Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст.905 ЦК України). Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг, за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилось неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.906 ЦК України).

Украдений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 Договір про надання послуг населенню з організації поховань та суміжних послуг від 29 травня 2015 року є договором про надання послуг, врегульованим статтями 901-907 ЦК України. У договорі сторони за домовленістю встановили строк (період) в межах якого сторони здійснюють свої права та виконують свої обов`язки за договором, таким строком є період з 29 травня 2015 року по 15 липня 2015 року. ОСОБА_3 виконала зобов`язання за договором сплативши 25 травня 2015 року грошові кошти в сумі 10000,00 грн., натомість ФОП ОСОБА_4 не виконав замовлену послугу та не встановив у строк до 15 липня 2015 року пам`ятник на кладовищі. ФОП ОСОБА_4 порушив договір про надання послуг за плату, при цьому не довів, що неналежне виконання виявились неможливим внаслідок непереборної сили тощо.

Збитки - це негативні майнові наслідки у майновій сфері особи. За загальним правилом, визначеним статтею 22 ЦК України, збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила (реальні збитки).

Таким чином, ФОП ОСОБА_4 має відшкодувати ОСОБА_3 реальні збитки у повному обсязі, тобто в розмірі 10000,00 грн., сплачених нею 29 травня 2015 року за послугу, яку фактично не отримано.

Правова природа вказаних збитків не регулюються статтею 1166 ЦК України, так як дана норма матеріального права відносить до недоговірних зобов`язань.

Інфляційні втрати на суму 10000,00 грн. за період з дня настання строку виконання зобов`язання до дня звернення до суду становлять 3910,00 грн., які також мають бути відшкодовані відповідачем позивачу (10000,00 грн. х 139,1% = 13910,00 грн. - 10000,00 грн. = 3910,00 грн.).

Правові підстави для відшкодування моральної шкоди у виниклих правовідносинах відсутні з огляду на наступне.

Між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 виникли договірні відносини з надання послуг. Укладений між сторонами 29 травня 2015 року договір не містить положень про відшкодування моральної шкоди. Правова норма статті 1167 ЦК України на виниклі правовідносини не поширюються, так як передбачає відповідальність за завдану моральну шкоду у деліктних правовідносинах, тобто у недоговірних зобов`язаннях. Обставини, з якими пов`язується відшкодування моральної шкоди, за Законом «Про захист прав споживачів» у даній справі також відсутні.

Таким чином, вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України, відповідно до частини 1 даної норми процесуального права судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно пункту 1 частини 2 даної норми процесуального права інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Позивач мала сплати при поданні позовної заяви за вимоги майнового характеру 704,80 грн. (1762,00 грн. х 0,4 = 704,80 грн.), за вимоги немайнового характеру 704,80 грн. (1762,00 грн. х 0,4 = 704,80 грн.). Відповідно за подання апеляційної скарги на судове рішення підлягав сплаті судовий збір у розмірі 150% від ставки судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, а саме 1057,20 грн. за вимоги майнового характеру та 1057,20 грн. за вимоги немайнового характеру.

Фактично позивач понесла витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 739,11 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 1110,00 грн. (а.с.1, 53).

Виходячи з пропорційності задоволення позовних вимог, а саме задоволення вимог майнового характеру (збитки з урахуванням інфляційних втрат) та відмову у задоволенні вимог немайнового характеру (моральна шкода) на відповідача покладаються витрати позивача лише в частині сплати судового збору за вимоги майнового характеру, що в загальній сумі рівно 1762,00 грн. (704,80 грн. + 1057,20 грн. = 1762,00 грн.).

Від доплати різниці судового збору суд ОСОБА_3 звільняє.

Витрати позивача на правову допомогу склали 2000,00 грн., що підтверджено квитанцією №3681 від 16 січня 2019 року (а.с.54).

Виходячи з пропорційності задоволення позовних вимог (відмови у відшкодуванні моральної шкоди) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 6 грудня 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на відшкодування матеріальних збитків 10000 грн. 00 коп., інфляційних втрат 3910 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов`язкових платежів НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 1762 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков