КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7587/2019
справа №755/3476/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Саліхова В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Чех Н.А. 19 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", державного реєстратора Комунального підприємства "Світоч" Алієва Гусейн Азіз огли про визнання дій протиправними та скасування рішення про реєстрацію права власності,-

встановив:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у яком просила:

- визнати протиправним дію AT "УКРСОЦБАНК" та Державного реєстратора Алієва Гусєйна Азіз Огли щодо протиправного позбавлення права власності ОСОБА_1 , яка була здійсненна 13 листопада 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 28945221; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44074520 від 15 листопада 2018, про реєстрацію права власності за АТ "УКРСОЦБАНК" на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 14 грудня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №8498;

- скасувати рішення Державного реєстратора Алієва Гусєйна Азіз Огли індексний номер: 44074520 від 15 листопада 2018 року про реєстрацію права власності за АТ "УКРСОЦБАНК" на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Вимоги обґрунтовує тим, що зазначена квартира перебувала в іпотеці АТ "УКРСОЦБАНК" як забезпечення її зобов`язань. Банк прийняв рішення про звернення стягнення на квартиру в позасудовому порядку шляхом про набуття права власності на квартиру.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не погоджується із існуванням заборгованості за договором, не отримувала вимоги про усунення порушення зобов`язання, не повідомлялась про звернення стягнення на квартиру, не забезпечено права пріоритетного викупу предмету іпотеки, звернення стягнення на квартиру вважає незаконним.

Одночасно із позовною заявою подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на квартиру та заборонити входження до неї співробітників банку. Заяву обґрунтовує тим, що банк незаконно набув право власності на квартиру, на теперішній час існує можливість входження банку до квартири, продаж чи здача в оренду, виселення її або вчинення інших дій, що у випадку задоволення позову призведе до ускладнення захисту її прав.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року заяву задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погодившись з постановленою ухвалою, ПАТ "Укрсоцбанк" подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на надуманість та безпідставність доводів щодо можливості вчинення банком перелічених у заяві дій. Вказує, що позивач ознайомилась з умовами іпотечного договору та погодилась на них. Зазначає, що забезпечення позову порушує інтереси кредитора розпоряджатися власністю та є втручанням в його господарську діяльність. Вказує на не співмірність заходів забезпечення позову, оскільки іпотечний договір є чинним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилається на обґрунтовану необхідність вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку із наявним спором та законність ухвали суду першої інстанції.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є право власності на квартиру, у зв`язку із чим є підстави для накладення на неї арешту з метою запобіганню її відчуження.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Доводи скарги про те, що заява ґрунтується на припущення судом апеляційної інстанції відхиляється з підстав, що наведені вище, а саме береться до уваги спроможна вірогідність настання обставин, які може вчинити відповідач або інша особа для ускладнення реалізації прав позивача.

Суд також ураховує, що відповідач не вказує, яким чином наявність арешту, з урахуванням його тимчасового характеру, порушує його права і свободи, перешкоджає господарській діяльності. При цьому суд враховує, що квартира є майном, яке здатне зберігати свою цінність.

Посилання на втручання в господарську діяльність безпідставне, при цьому суд зазначає, що господарські права не превалюють над цивільними. Суд першої інстанції не приймав рішень, які б вливали на процес прийняття рішень юридичною особою, порядку її функціонування тощо.

Доводи про не співмірність заходу забезпечення позову не знаходять свого підтвердження з огляду на те, що предметом спору є законність та правомірність набуття кредитором права власності на предмет забезпечення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення питання, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Саліхов