Номер провадження: 22-ц/813/2265/19
Номер справи місцевого суду: 520/6542/18
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018року ухваленого під головуванням судді Куриленко О.М., повний текст рішення складено 15 листопада 2018 року, -

встановив:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідно до Генеральної кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року АППБ «Аваль» правонаступник якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 100 000 дол. США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав в тому числі в заставу автомобіль марки BMW, модель Х5, випуску 2004 року та вантажний фургон Nissan Urvan, 2008 року випуску.

Однак, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, в зв`язку з чим має заборгованість, яку не бажає сплачувати в добровільному порядку.

На підставі викладеного, позивач просив суд в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмети застави: автомобіль марки BMW, модель Х5, випуску 2004 року, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний № НОМЕР_2 ; вантажний фургон Nissan Urvan, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , які належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаних транспортних засобів на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 1762 грн.

Судом до участі у справі було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» (надалі ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт») та здійснено процесуальне правонаступництво відносно позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року позов ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» задоволений.

В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі позичкової заборгованості (за тілом кредиту) - 83 271.04 дол. США, звернуто стягнення на предмети застави: автомобіль марки BMW, модель Х5, випуску 2004 року, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний № НОМЕР_2 ; вантажний фургон Nissan Urvan, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , які належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаних транспортних засобів на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу визначити на рівні ринкових цін па підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» судовий збір у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в позові, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що судом не встановлено правову природу правовідносин між позивачем та його правонаступником, також Банк не надав до позовної заяви і в подальшому до суду даних щодо реєстрації рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та зареєстрованих відомостей про звернення стягнення на предмет застави.

У своєму відзиві ОСОБА_2 , представник ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки виходячи з вимог позивача, надані до позовної заяви копії документів надавали суду першої інстанції у повній мірі об`єктивно розглянути позов по суті.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. головуючий суддя, судді Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була прийнята до провадження та призначена до розгляду, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 05.06.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є AT «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/03-4/06-377, за умовами якої кредитор відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 100 000.00 дол. США строком погашення до 05.06.2013 року.

Пунктом 1.3. Генеральної кредитної угоди зазначено, що Кредитор надає Позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її невід`ємними частинами.

Додатковою угодою № 1 від 12.07.2006р. до ГКУ розмір кредитного ліміту встановлено у розмірі 297 000.00 дол. США.

Додатковою угодою № 2 від 09.02.2007р. до ГКУ розмір кредитного ліміту встановлено у розмірі 396 000.00 дол. США.

Додатковою угодою № 3 від 19.06.2007р до ГКУ розмір кредитного ліміту встановлено у розмірі 538 400.00 дол. СІІІА.

Додатковою угодою б/н від 28.12.2007 року внесено зміни до п.п. 1.1, 1.2. 1.3, 1.4ГКУ.

Додатковою угодою № 010/03-4/06-377/5 від 21.12.2009 року до ГКУ внесено зміни до. 1.4. та 2.5 ГКУ.

Згідно Додаткової угоди № 010/03-4/06-377/6 від 31 березня 2010 року до Генеральної кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05 червня 2006 року п. 2.5 ГКУ викладено в наступній редакції: «2.5. У відповідності з чинним законодавством України забезпеченням даної Угоди (ст. 345 ГК України) є:

- житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , який належить позичальнику на праві власності;

- земельна ділянка площею 0.1 га, розташована на території Таїровської селищної ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позичальнику на праві власності;

- автомобіль марки BMW, модель Х5, випуску 2004 року, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований в РЕВ 1-го МРВ ДАІ Одеської області 11 жовтня 2006 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 11 жовтня 2006 року, який належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- вантажний фургон Nissan Urvan, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВПС НОМЕР_6 , видане РЕВ -1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.06.2008 року, який належить на праві власності ОСОБА_1

Додатковою угодою № 010/03-4/06-377/7 від 24.09.2010 року доповнено розділ 5 ГКУ пунктом 5.7.

Згідно п. 9.1. Генеральної кредитної угоди «Дана угода вступає в силу з моменту підписання її Сторонами та діє до моменту повного погашення Позичальником кредитної заборгованості (кредиту, відсотків за користування, штрафів, пені)».

В рамках Генеральної кредитної угоди з позичальником були укладені: кредитний договір № 014/03-4/06-488 від 12.07.2006 року; кредитний договір № 014/2-0-1/07-044 від 12.02.2007 року; кредитний договір № 014/15-79/07-342 від 22.06.2007 року; кредитний договір № 014/2-0-1/07-700 від 28.02.2007 року, з відповідними додатками та додатковими угодами до них.

Так, в рамках Генеральної кредитної угоди з позичальником був укладений Кредитний договір № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 90 000 дол. США. із сплатою 13 відсотків річних, строком погашення до 12.07.2013 року.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/1 від 26.12.2008 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року змінено «Додаток № 1 до кредитного договору».

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/2 від 28.08.2009 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року п. 7.6 Договору «Кредитор має право» викладено в новій редакції. На період з 31.08.2009 року до 28.02.2010 року зменшено розмір щомісячного платежу по сплаті суми (розміру) Кредиту. П. 6.5 Статті 6 «Обов`язки Позичальника» викладено в новій редакції. Графік платежів (Додаток № 1) та детальний опис сукупної вартості Кредиту (Додаток № 2) викладено в новій редакції.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/3 від 14.09.2009 року до Кредитного договору № 014/2-0-1 /07-700 від 28.12.2007 року внесено зміни до гі. 2 додаткової угоди № 014/2-0-1/07- 700/2 від 28.08.2009 року. Встановлено кредитні канікули з 28.08.2009 року до 28.02.2010 року Графік платежів (Додаток № 1) та детальний опис сукупної вартості Кредиту (Додаток № 2) викладено в новій редакції.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/4 від 21.12.2009 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року внесено зміни до п. 3.5 Статті 3; доповнено п. 10.4 Статті 10: доповнено статтю 6 п. 6.6: видалено п. 7.6 Статті 7. Сторони визначили порядок врегулювання існуючої заборгованості, тощо. «Графік погашення кредиту та сплати процентів» (Додаток № 1) та детальний опис сукупної вартості Кредиту (Додаток № 2) викладено в новій редакції.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/5 від 22.12.2009 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника внесено зміни та доповнення до Кредитного договору.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/6 від 18.03.2010 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року у зв`язку із закінченням періоду канікул по сплаті процентів. Додаток № 1 (Графік повернення кредиту та сплати процентів) та Додаток № 2 (Детальний опис сукупної вартості Кредиту) викладено у новій редакції.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/7 від 31.03.2010 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року внесено зміни до п. 3.5 Статті 3 «Умови надання та зберігання кредиту», встановлено Кредитні канікули на певний період, Додаток № 1 та Додаток № 2 викладено в новій редакції, тощо.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/8 від 01.04.2010 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року встановлено Кредитні канікули по сплаті процентів па період з 01.04.2010 року до 29.07.2010 року Доповнено до Статті 3 пункт 3.11. Встановлено порядок оплати заборгованості після спливу Кредитних канікул. Додаток № 1 та Додаток № 2 викладено в новій редакції, тощо.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/9 від 25.08.2010 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року в зв`язку із закінченням періоду кредитних канікул Додаток № 1 та Додаток № 2 викладено в новій редакції.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/10 від 24.09.2010р. до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року встановлено кредитні канікули по сплаті тіла кредиту та відсотків. Доповнено Статтю 3 новим пунктом 3.8. Встановлено умови погашення заборгованості після спливу Кредитних канікул. Додаток № 1 та Додаток № 2 викладено в новій редакції.

Додатковою угодою № 014/2-0-1/07-700/11 від 22.12.2010 року до Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року в зв`язку із закінченням кредитних канікул Додаток № 1 та Додаток № 2 викладено в новій редакції.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 014/2-0-1/07-700 від 28.02.2007 року у повному обсязі, надав позичальнику відповідні кредиті кошти. Разом з тим, відповідачем були порушені умови відповідного кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.02.2007 року, а саме не проводиться погашення кредиту та сплати процентів згідно встановленого графіку.

Відповідно п. 3.4 Кредитного договору № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007 року «Основний борг по кредиту вважається погашеним, а відсотки за користування кредитом сплаченими у встановлений термін, якщо сума основного боргу у повному розмірі у встановлений Графіком погашення (Додаток № 1 до цього договору) термін надійшла на позичковий рахунок Позичальника, а сума відсотків надійшла на рахунок прибутків Кредитору в термін, установлений Графіком погашення».

Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» було укладено Договір № 140/11/2010 згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» передав (сплатив) АТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну вартість прав вимоги, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» права вимоги за Кредитними договорами, що були укладені між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 в рамках Генеральної Кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року.

Також, 09.08.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» було укладено Договір відступлення прав за договорами застави транспортного засобу № 12/3-2/189 від 31.03.2010 року та № 12/2-0-1/018 від 28.08.2009 року в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною Кредитною угодою № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року та укладеними в рамках неї кредитними /додатковими договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом.

Таким чином, у зобов`язанні за Генеральною Кредитною угодою № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року та укладеними в рамках неї кредитними/додатковими договорами відбулась заміна кредитора з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт», а від так останні є новими кредиторами у фінансових правовідносинах між первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором та договором застави рухомого майна та має заборгованість в розмірі 83 271, 04 дол. США, тому на підставі ст. 589, п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України, ст. ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу транспортних засобів на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 3 статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч. 1. 4 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, невиконання Позичальником в односторонньому порядку договірних зобов`язань за кредитними договорами у вигляді, у тому числі, непогашення заборгованості за кредитом згідно встановленого графіку порушує права та інтереси Банку та завдає майнову шкоду у вигляді ненадходження грошових коштів, наданих у кредит на умовах строковості та повернення, а також доходу від користування кредитом.

У зв`язку із невиконанням умов кредитних договорів. 04.07.2011 року AT «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за чотирма кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором 014/2-0-1/07-700 від 28.02.2007 року.

Відповідач, в свою чергу, звернувся суду з зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитних договорів, договорів іпотеки та застави, в якій просив визнати недійсним Кредитний договір № 014/2-0-1/07-700 від 28.02.2007 року; визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 12/2-0-1/018 від 28.08.2009 року,. укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Окрім того, 06.03.2014 року Банк звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (будинок житловий, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ). Відкрито провадження № 509/100/14. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.05.2014 року справа була передана до Київського районного суду м. Одеси та обидві справи об`єднані в одне провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2016 року позов AT «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «Райффайзен Банк Аваль» 2 710 579.29 гривень та судовий збір у розмірі 1820 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Як зазначалось вище, Генеральна кредитна угода була забезпечена окрім договору іпотеки, також і договорами застави.

Так, 28.08.2009 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений Договір застави транспортного засобу № 12/2-0-1/018.

Згідно п. 1.1. Договору застави від 28.08.2009 року «Цей Договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що витікають із: Генеральної кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року, Додаткової угоди № 1 від 12 липня 2006 року до Генеральної кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05 червня 2006 року укладених між Заставодержателем та Заставодавцем та всіх додаткових угод, які будуть укладені в подальшому...».

Згідно п. 1.2. Договору застави від 28.08.2009 року в забезпечення виконання зобов`язань вказаних у п.1.1. цього Договору Заставодавець па умовах передбачених цим Договором, передає у заставу належний йому: автомобіль марки BMW, модель Х5, випуску 2004 року, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований в РЕВ 1-го МРВ ДАІ Одеської області 11 жовтня 2006 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 11 жовтня 2006 року, який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.3. Договору застави від 28.08.2009р. «Предмет застави оцінюється сторонами в сумі 232 826 грн.».

Згідно п. 2.2. Договору застави від 28.08.2009 року «Зобов`язання забезпечене заставою, вважається виконаним, якщо кредит погашений, сплачені проценти, штрафні санкції у випадку нарахування, та витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань по кредитному договору».

Згідно п. 2.3. Договору застави від 28.08.2009 року «Заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо кредит, що забезпечений заставою не буде погашений у встановлені кредитним договором строки».

Згідно п. 2.16 Договору застави від 28.08.2009 року Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Також, 31.03.2010 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений Договір застави транспортного засобу № 12/3-2/189.

Згідно п. 1.1. Договору застави від 31.03.2010 року «Цей Договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що витікають із Генеральної кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року, укладеної між Заставодержателем та Заставодавцем, а також з будь-яких додаткових угод, додатків та змін до неї, та всіх укладених в ї рамках кредитних договорів та додаткових угод до них, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно п. 1.2 Договору застави від 31.03.2010 року «В забезпечення виконання зобов`язань вказаних у п.1.1. цього Договору Заставодавець на умовах передбачених цим Договором, передає у заставу належний йому транспортний засіб, а саме: вантажний фургон Nissan Urvan, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3 . реєстраційний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВПС НОМЕР_6 , видане РЕВ -1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.06.2008 року, який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно п. 1.3. Договору застави від 31.03.2010 року «Предмет застави оцінюється сторонами в загальній сумі 158 051,52 грн.».

Згідно п. 2.2. Договору застави від 31.03.2010 року «Зобов`язання забезпечене заставою, вважається виконаним, якщо кредит погашений сплачені проценти, штрафні санкції у випадку нарахування, та витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань по Генеральній кредитній угоді».

Згідно п. 2.3. Договору застави від 31.03.2010 року «Заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо кредит, що забезпеченні заставою не буде погашеними у встановлені Генеральною угодою строки».

Згідно п. 2.16 Договору застави від 31.03.2010 року «Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання. забезпеченого заставою, воно не буде виконано».

Станом на 11.05.2018р. сума заборгованості по тілу за кредитним договором № 014/2-0-1/07-700 від 28.12.2007р. складає 83 271,04 дол. США, про що свідчить виписки та розрахунок заборгованості.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст. 572 ЦК України).

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави в інших випадках, встановлених договором.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 Закону, якою передбачена і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем (ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не встановлено правову природу правовідносин між позивачем та його правонаступником, також Банк не надав до позовної заяви і в подальшому до суду даних щодо реєстрації рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та зареєстрованих відомостей про звернення стягнення на предмет застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт» права вимоги за Кредитними договорами, що були укладені між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 в рамках Генеральної Кредитної угоди № 010/03-4/06-377 від 05.06.2006 року, та позивачем на підтвердження обґрунтованих вимог позову були надані у відповідності до ст. 81 ЦПК України та доведені обставини, на які позивач посилався у своєму позову, як на підставу своїх вимог або заперечень, які були досліджені судом та їм надана обґрунтована правова оцінка.

Згідно з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, договори застави в цьому реєстрі зареєстровані (а.с. 40-41 т. 2).

В свою чергу, ОСОБА_1 жодних доказів погашення заборгованості у розмірі 83671,04 дол. США після підписання останньої додаткової угоди як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надав.

Також суд зазначає, що суд першої інстанції у рішенні суду повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні першої та апеляційної інстанціях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 липня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець