Ухвала

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 753/10589/14

провадження № 61-10299ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни, про визнання напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ПАТ «Дельта Банк» із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник виклав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовувалося тим, що з 03 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим прийнято рішення про скасування всіх довіреностей на представництво банку та/або вчинення правочинів від його імені. Крім того, представник банку, який супроводжував зазначену справу, звільнився з банку та не передав матеріали справи новому представнику, а лише після проведення інвентаризації банк дізнався про оскаржуване судове рішення апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року визнано ці підстави поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і встановлено строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: заява про поновлення строку на касаційне оскарження та платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 487, 20 грн.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник посилається на те, що представник банку, який супроводжував зазначену справу, звільнився з банку та не передав матеріали справи новому представнику, і лише після проведення інвентаризації банк дізнався про оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції. Також після ознайомлення із матеріалами справи стало відомо, що у матеріалах справи відсутні докази отримання канцелярією АТ «Дельта Банк» копії рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, а саме звільнення співробітника не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Відсутність довіреностей на представництво банку не може вважатися перешкодою своєчасного звернення до суду з касаційною скаргою на зазначене судове рішення. Наведені заявником причини не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою та існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду тривалістю більш ніж один рік. Неналежне ведення справ стороною, так само як і відсутність ефективних механізмів організації діяльності юридичної особи не можуть за будь-яких обставин бути приводом нездійснення належних особі прав та невиконання обов`язків.

Крім того, доводи заявника про отримання копії рішення після ознайомлення з матеріалами справи Верховний Суд також відхиляє, оскільки з інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що оскаржуване рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року, зареєстроване 21 лютого 2015 року та оприлюднене 23 лютого 2015 року.

Тобто з 23 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» та його представники мали можливість ознайомитись із змістом оскаржуваного рішення апеляційного суду та подати касаційну скаргу.

Суду не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало ПАТ «Дельта Банк» та його представникам ознайомлюватись із оскаржуваним судовим рішенням.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені заявником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави є неповажними, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року, наведені у клопотанні Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни, про визнання напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков