КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9028/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 року місто Київ

справа № 759/14742/14-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук Вікторії Олександрівни на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця про примусове входження до житла боржника, постановлену під головуванням судді Шум Л.М., у справі за поданням головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук Вікторії Олександрівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року головний державний виконавець Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою опису приміщення, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 для подальшого виконання виконавчого документу.

В обґрунтування подання зазначала, що на примусовому виконанні в Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №52080562 з примусового виконання виконавчого листа №2/759/485/15 від 12 жовтня 2015 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Експобанк» боргу в розмірі 1051133,49 грн.

02 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52080562.

Вказувала, що станом на 26 грудня 2017 року боржник рішення суду не виконав, жодних коштів на користь стягувача не сплатив, на виклики до державного виконавця не з'являється.

Зазначала, що при неодноразовій спробі потрапити до квартири боржника з метою опису майна, доступу в добровільному порядку державному виконавцю надано не було, про що складено відповідні акти.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - головний державний виконавець Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою подання задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали проігнорував надані державним виконавцем докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання судового рішення та перешкоджання останнім державному виконавцю виконувати покладені на нього обов`язки передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Від стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1

Державний виконавець Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О., боржник ОСОБА_1 та стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. В апеляційній скарзі головний державний виконавець Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. просила розглядати справу у відсутність державного виконавця.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №52080562 з примусового виконання виконавчого листа №2/759/485/15 від 12 жовтня 2015 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Експобанк» боргу в розмірі 1051133,49 грн.

02 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52080562.

Згідно супровідного листа від 02 вересня 2016 року №885/4, реєстру відправлень рекомендованої кореспонденції та чеку «Укрпошти» 13 вересня 2016 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1 для виконання за адресою вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.108 зворот, 128 зворот).

Відповідно до довідки форми №3, виданої КК «Центр комунального сервісу» міста Києва від 28 вересня 2016 року №02/08/02-404 боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.120).

Також у вказаний квартирі зареєстрований батько боржника - ОСОБА_2 , який є співвласником квартири.

19 жовтня 2016 року за №885/4 державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик з вимогою з`явитись на прийом до державного виконавця 19 жовтня 2016 року (т.2 а.с.105).

08 листопада 2016 року за №885/4 державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик з вимогою з`явитись на прийом до державного виконавця 11 листопада 2016 року 09.00 год. - 12.00 год. (т.2 а.с.119).

Як вбачається з акту державного виконавця від 12 вересня 2016 року, останнім о 20 год. 45 хв. було здійснено вихід на дільницю за адресою: АДРЕСА_1 , однак доступу до квартири державним виконавцям надано не було. Майно до стягнення розшукати не було за можливе (т.2 а.с.124).

12 січня 2017 року та 17 жовтня 2017 року державним виконавцем здійснено виходи за адресою реєстрації боржника. Доступ до квартири у добровільному порядку надано не було, про що складено відповідні акти (т.2 а.с.111, 112).

16 листопада 2017 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. було подано до Святошинського районного суду міста Києва подання, в якому остання просила надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою опису приміщення, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 для подальшого виконання виконавчого документу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у задоволенні подання Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 відмовлено.

01 грудня 2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу державного виконавця, в якій останній вимагав надати доступ до квартири АДРЕСА_1 з метою її опису у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку 12 грудня 2017 року о 18.00 год. (т.2 а.с.113).

12 грудня 2017 року о 18 год. 10 хв. державним виконавцем з метою проведення опису майна боржника здійснено вихід на дільницю за адресою: АДРЕСА_1 . На вимогу державного виконавця від 01 грудня 2017 року доступу до приміщення для опису виконавцю надано не було, про що складено акт від 12 грудня 2017 року (т.2 а.с.113 зворот).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 26 грудня 2017 року головний державний виконавець Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. звернулася до суду з поданням про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2018 року у задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук В.О. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 відмовлено.

23 січня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Експобанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (т.2 а.с. 50-51).

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець вказував на те, що неодноразово боржнику направлялися виклики з проханням з`явитися на прийом до державного виконавця, надати пояснення та доступ до квартири АДРЕСА_1 , яка є арештованою та підлягає опису з метою реалізації та виконання боржником своїх обов`язків перед стягувачем, що з боку боржника було проігноровано та доступ до квартири надано не було, про що складено відповідні акти від 12 вересня 2016 року, 12 січня 2017 року, 17 жовтня 2017 року, 12 грудня 2017 року.

У зв`язку з чим державний виконавець звернулася до суду з даним поданням від 11 лютого 2019 року.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Опис та арешт майна боржника є виконавчою дією, а особливості виявлення майна, що знаходиться в помешканні боржника, вимагають сповіщення боржника про проведення виконавчих дій за його місцем проживання для забезпечення присутності боржника або його уповноваженої особи та потрапляння виконавця до помешкання.

Частиною 1 ст.28 вказаного Закону визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відсутність даних про сповіщення боржника щодо проведення виконавчих дій за місцем його проживання свідчитиме про недотримання прав бути приступнім під час проведення виконавчих дій (ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що після постановлення Святошинським районним судом міста Києва ухвали від 10 січня 2018 року про відмову у задоволенні подання про примусове входження до приміщення боржника ОСОБА_1 , державним виконавцем не здійснювалися дії щодо направлення боржнику будь-яких повідомлень та викликів, та останнім не здійснювався вихід за місцем проживання боржника.

Також, у матеріалах подання взагалі відсутні дані про те, що боржник повідомлявся про проведення виконавчих дій за місцем його проживання на 12 вересня 2016 року, 12 січня 2017 року та 17 жовтня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що державний виконавець просить надати дозвіл про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , однак згідно даних КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15 грудня 2017 року №062/14-156919 (И-2017) державна реєстрація права власності на вказану квартиру проведена за: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 липня 1998 року (т.2 а.с.123 зворот).

У довідці форми №3, виданої КК «Центр комунального сервісу» міста Києва від 28 вересня 2016 року №02/08/02-404 зазначено, що спірна квартира є приватизованою, боржник ОСОБА_1 - власник квартири, його батько - ОСОБА_2 - співвласник квартири.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали проігнорував надані державним виконавцем докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання судового рішення та перешкоджання останнім державному виконавцю виконувати покладені на нього обов`язки передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» спростовуються вищевикладеним та на правильність ухвали суду не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маціборук Вікторії Олександрівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: