ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження F 22-ц/803/231/19
Справа F 201/7115/15-ц
Суддя у 1-й інстанції - Ходаківський М.П.
Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого F судді Макарова М.О.

суддів F Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі F Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю FФІНСТРИМF (правонаступник публічного акціонерного товариства FУкрСиббанкF) до ОСОБА_2 /ОСОБА_3/ Ісааковича, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Біс», Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елемент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кетерінг-Дніпро» і.

Позов мотивований тим, що 14 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 ОСОБА_3 (далі F ОСОБА_2Е.І.) було укладено договір про надання споживчого кредиту F НОМЕР_1, відповідно до умов якого позивач надав йому кредит у сумі 200 000 доларів США, а відповідач зобовFязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14 березня 2017 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи від дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,9 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобовFязань позичальника 26 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_4 (далі F ОСОБА_4О.) було укладено договір поруки F 241913, 14 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 (далі F ОСОБА_1О.) було укладено договір поруки F 0/П3, 14 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 (далі F ОСОБА_5П.) укладено договір поруки F 0/П4, за умовами яких поручителі зобовFязалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовFязань, що виникли з указаного кредитного договору.

Попри взяті на себе зобовFязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звFязку із чим станом на 20 квітня 2015 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 54 167,01 доларів США та пені F 57 122,06 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року позов задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2Е.І., ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту F 0 від 14 березня 2008 року у розмірі 54 167,01 доларів США, з яких 53 376,69 доларів США F сума кредитної заборгованості, 790,32 доларів США F сума заборгованості за процентами за користування кредитом та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 57 122,06 грн., з яких 56 892,32 грн. F пеня за прострочення сплати кредиту, 229,74 грн. F пеня за прострочення сплати процентів; стягнути солідарно з ОСОБА_2Е.І., ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту F 0 від 14 березня 2008 року у розмірі 54 167,01 доларів США, з яких 53 376,69 доларів США F сума кредитної заборгованості, 790,32 доларів США F сума заборгованості за процентами за користування кредитом та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 57 122,06 грн., з яких 56 892,32 грн. F пеня за прострочення сплати кредиту, 229,74 грн. F пеня за прострочення сплати процентів; стягнути солідарно з ОСОБА_2Е.І., ОСОБА_5 І.П. на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту F 0 від 14 березня 2008 року у розмірі 54 167,01 доларів США, з яких 53 376,69 доларів США F сума кредитної заборгованості, 790,32 доларів США F сума заборгованості за процентами за користування кредитом та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 57 122,06 грн. , з яких 56 892,32 грн. F пеня за прострочення сплати кредиту, 229,74 грн. F пеня за прострочення сплати процентів; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що в порушення норм закону та умов укладених кредитного договору і договорів поруки відповідачі свої зобов'язання за договорами належним чином не виконали, у звFязку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим оскільки договір поруки ним ніколи не підписувався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 14 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2Е.І. було укладено договір про надання споживчого кредиту F 0, відповідно до умов якого банк зобовFязується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у доларах США в сумі 200 000 доларів США, що дорівнює 1 010 000 грн., а позичальник зобовFязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

В забезпечення виконання кредитних зобовFязань позичальника 14 березня 2008 року між позивачем (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки F 0/П3, за умовами якого поручитель зобовFязується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовFязань перед кредитором, що виникли з договору F 0 від 14 березня 2008 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищеназваного кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником, у тому числі сума договору, термін повернення кредиту. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших санкцій, передбачених в вищеназваному кредитному договорі (пункти 1.2, 1.3 договору).

В забезпечення виконання кредитних зобовFязань позичальника 14 березня 2008 року між позивачем (кредитор) та ОСОБА_5 (поручитель) було укладено договір поруки F 0/П4, за умовами якого поручитель зобовFязується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовFязань перед кредитором, що виникли з договору F 0 від 14 березня 2008 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищеназваного кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником, у тому числі сума договору, термін повернення кредиту. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших санкцій, передбачених в вищеназваному кредитному договорі (пункти 1.2, 1.3 договору).

26 січня 2010 року між позивачем (кредитор) та ОСОБА_4 (поручитель) укладено договір поруки F 241913, за умовами якого поручитель зобовFязується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_2Е.І. усіх його зобовFязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту F 0 від 14 березня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного договору.

Позичальником не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звFязку із чим станом на 20 квітня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 54 167,01 доларів США та пені F 57 122,06 грн., з яких: - заборгованість за кредитом F 53 376,69 доларів США; - заборгованість за процентами F 790,32 доларів США; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом F 56 892,32 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами F 229,74 грн. (т. 1, а.с. 32-44).

Позивачем на адресу відповідачів були направлені вимоги про погашення грошових зобовFязань за кредитним договором (т. 1, а.с. 77-94, т. 2, а.с. 214-218). Однак в добровільному порядку заборгованість відповідачами не була погашена.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що в порушення норм закону та умов укладених кредитного договору і договорів поруки відповідачі свої зобов'язання за договорами належним чином не виконали, у звFязку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Проте, колегія суддів в частково не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовFязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовFязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовFязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог F відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовFязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.о із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заперечуючи проти задоволення позову банку, а також звертаючись з апеляційною скаргою посилався на те, що стягнення з нього заборгованості є неправомірною, оскільки договір поруки ним не підписувався.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, яка не була проведена, у зв'язку з неоплатою та ненадання доказів, проте доказів належного сповіщення ОСОБА_1 про необхідність сплати коштів за проведення експертизи матеріали справи не містять.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 знову заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на неодноразові ухвали апеляційного про витребування оригіналів вищезазначених договорів, необхідних для проведення експертизи, проте ані ПАТ FУкрСиббанкF, ані правонаступник ТОВ FФІНСТРИМF апеляційному суду вони надані не були.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовFязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених Кодексом.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду з цим позовом, Банк просив стягнути заборгованість з відповідачів, а також із поручителя ОСОБА_1, проте матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 підписував вищезазначений договір поруки, а позивачем ці доводи не спростовані, у зв'язку з чим позов в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 є недоведеним.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 та ухвалити нову постанову, про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно вимогам ст.141 ЦПК України, з позивача ТОВ FФІНСТРИМF на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5481 грн..

Рішення суду в іншій частині не оскаржується та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині є законним і обгрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 F задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю FФІНСТРИМF (правонаступник публічного акціонерного товариства FУкрСиббанкF) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості F відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю FФІНСТРИМF (правонаступник публічного акціонерного товариства FУкрСиббанкF) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5481 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_7