Єдиний унікальний номер судової справи 486/1770/18
Номер провадження 22-ц/812/1272/19 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

23 липня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.

за участі: представника третьої особи ТОВ «Титан» - Пузирьової Г.А.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Франчук О.Д., в приміщенні того ж суду того ж дня о 14 годині 01 хвилині, повний текст рішення складено 31 травня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Титан» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначала, що її матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя, належав торговельний павільйон промтоварів за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений павільйон був збудований у 2006 році та відповідно до висновку експертного дослідження № 18-174 від 11 травня 2018 року є об`єктом нерухомого майна. Проте, право власності на зазначений об`єкт не було зареєстровано.

Після смерті ОСОБА_4 , окрім неї, спадщину прийняти чоловік спадкодавця ОСОБА_2 і донька спадкодавця ОСОБА_3 .

Позивач зазначала, що нотаріусом не може бути видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на торговельний павільйон, як на нерухоме майно, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на нерухоме майно торговельний павільйон «ПП ОСОБА_4 », розташований по АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідачі визнали позовні вимоги ОСОБА_1 .

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 березня 2019 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Титан» (далі - ТОВ «Титан»).

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Титан», посилаючись не те, що спірне майно не є об`єктом нерухомості, просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 наполягала на тому, що спірне майно є нерухомим майном.

-2-

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що за життя ОСОБА_4 не було зареєстровано право власності на торговельний павільйон «ПП ОСОБА_4 », оскільки він не є об`єктом нерухомості та право власності на нього не вимагає державної реєстрації. Судом не встановлено, що право власності ОСОБА_1 оспорюється або не визнається відповідачами. Тому підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на вищезазначений об`єкт в порядку спадкування відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду залишено те, що земельна ділянка, на якій розміщений торговельний павільйон, належить власнику - Южноукраїнській міській раді Миколаївської області. Згідно договору оренди торговельного місця позивач сплачує орендну плату своєчасно, право власності на торговельний павільйон не порушує право третьої особи. У зв`язку з тим, ухвала суду про залучення ТОВ «Титан» в якості третьої особи постановлена з порушення ст. 53 ЦПК України, а при не запереченні відповідачів у справі позовна заява підлягає задоволенню з підстав ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Крім того, нею надані достатні докази, що свідчать про те, що торговельний павільйон є об`єктом нерухомого майна. Такими доказами є висновок експертного дослідження № 18 - 174 від 18 травня 2018 року, акт вводу в експлуатацію закінченого будівництвом будівлі торговельного павільйону, рішення виконкому Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 31 серпня 2006 року № 565 «Про затвердження акту вводу в експлуатацію», технічний паспорт, висновок експерта оцінювача від 15 квітня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Титан» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначало, що за свого життя спадкодавець не набув у встановленому порядку право власності на створюваний ним об`єкт будівництва саме як на об`єкт нерухомого майна, тому і до складу спадщини таке право не входить, адже нерухоме майно, як об`єкт цивільного права не існує. Крім того, торговельний павільйон розташований на орендованій товариством земельній ділянці, тому рішення суду може вплинути на його права та обов`язки. У зв`язку з тим, суд законно залучив ТОВ «Титан» до участі у справі.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились. Від позивача та ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, просили про задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

-3-

Судом установлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 381 від 19 червня 2006 року, дозволено підприємцю ОСОБА_4 розміщення торговельного павільйону на території ринку ТОВ «Титан» по АДРЕСА_1 шляхом затвердження проектної документації, виконаної комунальним підприємством «Архітектурно-проектувальне бюро».

З пояснювальної записки архітектурно-будівельної частини до робочого проекту «Розміщення торгового павільйону промтоварів на ринку «ТОВ «Титан» по АДРЕСА_1», виготовленого комунальним підприємством «Архітектурно - проектного бюро» в м. Южноукраїнськ - 2005 (далі КП «АПБ») слідує, що за архітектурно-планованим рішенням проектований торговий павільйон передбачає фундамент у вигляді монолітного залізобетонного поясу на наявній бетонній поверхні. За конструктивним рішенням - конструктивна схема розміщення павільйону промтоварів простора, металевий каркас застосований матеріал: пластикова вагонка, пінопласт збірно-розбірний, щитовий уложений в зовнішніх стін павільйону. Павільйон встановлюється на монолітний залізобетонний пояс (висотою 250 мм), що являється цоколем уложений на наявну бетонну поверхню торгового ринку ТОВ «Титан» з урахуванням уклону існуючого рельєфу (т. 1 а.с.181-198).

За даними технічного паспорту на торговельний павільйон промтоварів, виготовленим станом на 17 липня 2006 року встановлено, що фундамент є бетонним, стрічковим, стіни - швидкозбираєма сендвіч вагонка, покрівля - металева утеплена, шифер, підлога - лінолеум (т.1 а.с.41-49).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 565 від 31 серпня 2006 року, Актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, закінчений будівництвом об`єкт - торговельний павільйон на території ринку ТОВ «Титан» по АДРЕСА_1, прийнято в експлуатацію та затверджено акт державної приймальної комісії від 27 червня 2006 року з показниками: загальна площа - 16,5 м кв., торгова площа - 16,5 м кв. (т. 1 а.с.199 - 200).

За висновком експертного дослідження виконаного Миколаївським відділенням Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України по заяві ОСОБА_1 від 11 травня 2018 року торговельний павільйон складається з двох частин стіни та перекриття, виконані з зібраних металевих конструкцій, що нерозривно пов`язані із землею та можуть бути вільно переміщені в просторі, та за основними ознаками, визначеними чинними нормами та правилами не є об`єктом нерухомого майна та цоколя (фундамент), що фактично є вдосконаленням покриття ґрунту - мостінням, яка нерозривно пов`язана з землею та не може бути переміщена у просторі без її знецінення та зміни призначення, та за основними ознаками, визначеними чинними нормами та правилами може бути визнана об`єктом нерухомого майна (а.с. т. 1 а.с.50-54).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 (т.2, а.с. 9). Після смерті ОСОБА_4 Южноукраїнською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 248/2017 (т.2, а.с.3-26). Спадщину прийняли позивач, чоловік спадкодавця ОСОБА_2 і донька ОСОБА_3 подавши в один день, 16 грудня 2018 року, заяви про прийняття спадщини.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 31 липня 2018 року зазначено, що спадкоємицею ОСОБА_1 не були надані документи (відсутні) на спадкове майно торговельний павільйон промтоварів на території ринку ТОВ «Титан» (т. 1 а.с. 40).

-4-

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на 19 червня 2006 року) забудовник - особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування.

Отже, для спадкування прав об`єкта містобудування спадкодавець за життя повинен набути у встановленому законодавством порядку право на забудову земельної ділянки.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції, чинній на 19 червня 2006 року) дозвіл на будівництво об`єкта містобудування не є документом, що засвідчує право власності чи право користування (оренди) земельними ділянками. Дозвіл на будівництво об`єкта містобудування не дає право на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державно-архітектурного контролю.

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено з архітектурно-будівельної частини робочого проекту розробленого КП «АПБ» за конструктивним рішенням розміщення торговельного павільйону є будівництвом та відноситься до будівельно-монтажних робіт на території ринку ТОВ «Титан».

Відповідно до договору оренди торговельного місця № 141/119 від 02 квітня 2019 року між ТОВ «Титан» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , позивач є орендарем торговельного місця № 129 загальною площею 22,20 кв. м., що розташоване на території ринку ТОВ «Титан» та на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ТОВ «Титан» на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 18 листопада 2017 року, надана орендодавцем у тимчасове користування для провадження торговельної діяльності (т. 1 а.с. 201-203). Згідно п. 1.2 цього договору об`єкт оренди облаштовано торговельним павільйоном право власності на який має орендар.

У вищевказаному Договорі не зазначено, що торговельний павільйон є нерухомістю.

За такого, торгове місце за Договором від 02 квітня 2019 року надавалось позивачу в оренду під розміщення тимчасової споруди - торговельного павільйону. Тому посилання позивача на те, що даний спір не стосується прав та інтересів ТОВ «Титан», який за договором оренди з Южноукраїнською міською радою від 18 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 111-114) є орендарем, є помилковим та судом першої інстанції підставно залучено його до участі у справі згідно приписів ст. 53 ЦПК України.

-5-

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою, до якої, зокрема, належать павільйони.

Стаття 181 ЦК України визначає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ч. 2 ст. 181 ЦК України).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про планування та забудову територій», який був чинним до 19 червня 2006 року, дозвіл на виконання будівельних робіт надається Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю.

З огляду на наведене, будівництво торгового павільйону, як нерухомого майна, вимагало отримання належного дозволу державного архітектурно-будівельного контролю та належно затвердженого проекту.

Як встановлено спадкодавцю ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 381 від 19 червня 2006 року, дозволено лише розміщення торговельного павільйону на території ринку ТОВ «Титан», а не будівництво нерухомого майна. Рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 381 від 19 червня 2006 року, робочий проект виготовлений КП «АПБ» та Акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затверджений рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 565 від 31 серпня 2006 року, не є такими документами, і не може підміняти дозвільні та проектні документи органів державного архітектурно-будівельного контролю для будівництва капітальної споруди (нерухомого майна). Отже, спірний торговельний павільйон не є нерухомим майном у розумінні ст. 181 ЦК України, оскільки цей об`єкт, розміщений на земельній ділянці, переміщення якого є можливим у просторі. Сама по собі наявність цоколя (фундаменту), що фактично є вдосконаленням покриття ґрунту - мостінням, не свідчить про належність розміщеного павільйону до нерухомого майна.

Враховуючи, що зведення торговельного павільйону як капітальної споруди не було погоджено та ОСОБА_4 отримала лише дозвіл на розміщення тимчасової споруди - торговельного павільйону, право власності на який не підлягало державній реєстрації відповідно до пунктів 1.5,1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002 N 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за N 157/6445 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія якого поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, тому до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 не входить право на здійснену забудову, як на нерухоме майно.

-6-

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не підлягає задоволенню є вірним. При цьому з урахуванням встановлених обставин по справі саме по собі визнання позову відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є достатньою та безспірною підставою для задоволення позову згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального права, та дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимог позивача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 липня 2019 року.