Справа № 372/1485/19
Провадження № 2-117/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Авсюкевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Позивач) про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 (далі-Відповідач). Позов мотивовано тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено договір № б/н від 11.11.2016 року, шляхом підписання заяви на отримання банківських послуг, за умовами якого відповідачем отримано кредит у розмірі 700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надала, явку представника не забезпечила.

Ухвалою судді від 23.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку строщеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи.

Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 11.11.2016 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНКУ», отримав кредитну карту із первісно встановленим кредитним лімітом на суму 700,00 грн., своїм підписом у названій анкеті-заяві засвідчив також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає договір між ним і банком, а також те, що він зобов`язується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 20, 26-54).

За пунктом 2.1.1.5.5 «Умов і Правил надання банківських послуг» Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг».

Згідно з пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку Клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконала, в зв`язку з чим станом на 11.04.2019 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 11 927,55 грн., що складається з такого:

- 0,00 грн. - заборгованість за кредитом («тіло» кредиту);

- 1 042,81 грн. - заборгованість за простроченим «тілом» кредиту;

- 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 7 340,57 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

- 2 500,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 544,17 грн. - штраф (процентна складова).

Представником позивача до позовної заяви додано документ, який вони вважають розрахунком заборгованості, проте відокремленого, чистого розміру заборгованості (тіла кредиту) в таблиці не вказано.

Поданий суду розрахунок заборгованості позивач не пояснює жодними умовами договору та обставинами справи, а тому переконатись в його правильності у суду не має можливості.

Крім цього, розрахунок заборгованості не містить даних про вид та номер платіжної картки чи номер розрахункового рахунку, не підписаний особами, повноважними на здійснення фінансового обліку та звітності, не засвідчений в установленому законом порядку.

Доказів того, що відповідач був проінформований про зміни умов кредитування з використанням кредитної картки, позивач суду не надав, а також не зазначив, коли саме такі зміни відбулись та в чому вони виразились.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів за умовами кредиту в строки і порядку, визначені договором, тому станом на 11.04.2019 р. у Відповідача склалася перед Позивачем певна заборгованість.

Разом з тим, суд, не заперечуючи право Позивача обрати спосіб захисту своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення лише певної частини заборгованості, проте, вирішуючи позов у частині доведеності суми заборгованості, заявленої Позивачем до стягнення, виходить з такого.

Як наведено у позовній заяві та встановлено судом, між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки сторонами 11.11.2016 р. було укладено кредитний договір (договір приєднання) № б/н шляхом підписання Відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Відповідно до статей 1054, 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За визначенням частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).

Згідно з положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, у Відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту (0,00 грн. а.с. 6) та будь-яка заборгованість за нарахованими відсотками (0,00 грн., а.с. 6). Заборгованість за простроченим «тілом» кредиту вказана у розмірі 1042,81 грн. Проте суд виходить з того, що загальна заборгованості за «тілом» кредиту та заборгованість за простроченим «тілом» кредиту співвідносяться як загальне й окреме. Тому суду не доведено Позивачем правомірність стягнення простроченого «тіла» кредиту (1042,81 грн.) за відсутності в цілому заборгованості за «тілом» кредиту (0,00 грн.). При цьому жодні відсотки, які повинні були нараховуватися за користування кредитними коштами, також відсутні (0,00 грн., а.с. 6), що теж свідчить про відсутність заборгованості за «тілом» кредиту. Тому позов в частині стягнення простроченого «тіла» кредиту за відсутності в цілому заборгованості за «тілом» кредиту не підлягає задоволенню.

З огляду на це для вирішення правомірності стягнення з Відповідача заборгованості за неустойкою, враховуючи відсутність у неї будь-якої заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), суд керується положеннями статті 534 ЦК України, нормами якої визначено черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями: у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу (в останнє) сплачується основна сума боргу.

Аналогічні вимоги щодо черговості погашення заборгованості, що виникає в клієнтів Позивача, визначено пунктом 2.1.6.11 «Умов і Правил надання банківських послуг» до яких приєднався Відповідач, підписавши анкету-заяву та копія яких додана до позовної заяви. Цим пунктом передбачено погашення сум дозволеного овердрафта вже після погашення відсотків та всіх інших складових заборгованості.

Отже, за наведених положень статті 534 ЦК України та пункту 2.1.6.11. «Умов і Правил надання банківських послуг», наявність у Відповідача заборгованості за пенею і штрафом можлива лише за наявності основної заборгованості за кредитом («тілом» кредиту), яка, згідно з позовною заявою складає 0,00 грн. Якщо ж у Відповідача відсутня заборгованість за «тілом» кредиту та відсотками, тож неустойка, що нараховується у відсотках до цих сум невиконаного грошового зобов`язання, не могла бути нарахована. Протилежного суду доведено не було.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на усе викладене та враховуючи відсутність у Відповідача заборгованості за основним кредитним зобов`язанням («тілом» кредиту), що становить 0,00 грн., як зазначено в позовній заяві, а так само відсутність заборгованості за відсотками по кредиту (0,00 грн.), суд вважає, що Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності і правильності нарахування Відповідачу заборгованості за пенею і штрафом, оскільки розмір цих платежів визначається у відсотках до цієї основної заборгованості і прямо залежить від розміру останньої. Відтак позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статей 15, 16, 509, 525-527, 530, 534, 549, 612, 626, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 липня 2019 року.

Суддя О.Б. Тиханський