Справа № 524/307/19
Провадження №2/524/1185/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.

за участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача-позивача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення коштів на непрацездатного батька та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про звільнення повнолітнього сина від обов`язку утримувати батька у зв`язку з ухиленням останнього від виконання батьківських обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 16.02.2018 року знаходиться в Третій міській лікарні, яка особа, яка перебуває на обліку в секторі обліку бездомних громадян територіального центру соціального обслуговування Крюківського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується посвідченням про взяття на облік бездомної особи №7. Є особою похилого віку, самотнім. Просить стягнути з дітей по 1/8 частини з кожного аліментів на його користь довічно.

27.03.2019 року ОСОБА_6 подано зустрічний позов про звільнення повнолітнього сина від обов`язку утримувати батька у зв`язку з ухиленням останнього від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що з 1995 року батько пропав з його життя, участі у його вихованні та утриманні не приймав. Має задовільний стан здоров`я, обмежено придатний до військової служби. З 17 років працює. Не має можливості надавати допомогу. Звертає увагу, що ОСОБА_4 перебуває на повному державному забезпеченні та не зазначає на що саме потребує коштів.

Представник позивача та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити, з підстав, що зазначені.

Відповідач - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_3 просять відмовити у первісному позові ОСОБА_4 за недоведеністю. Зустрічний позов задовольнити та стягнути понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач - третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлялась.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вислухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_4 досяг пенсійного віку.

Відповідно до довідки АВ №0025048 ОСОБА_4 має першу групу Б інвалідності, у зв`язку з чим потребує постійного соціально-побутового догляду, з 10.11.2018 року з зазначенням дати чергового перегляду жовтень 2018 року.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є повнолітніми.

Відповідач ОСОБА_6 працює у ПАТ «Крюківсикй вагонобудівний завод» з 2014 року на посаді налагоджувальниуком зварювального і газорізального устаткування.

Ці обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання та утримання дітей в період до їх повноліття.

15 січня 2009 року за заявою матері відповідачів в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_4 оголошений померлим.

24 травня 2018 року вказане рішення скасовано за заявою ОСОБА_4

Мається довідка виконавчої служби, про те, що виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 , аліментів не перебувало.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , кожен окремо, свідчили, що позивач не піклувався про фізичний і духовний розвиток дітей як складову її виховання. Не відвідував на заняттях, не був присутній на батьківських зборах, мати, а в подальшому вітчим, забезпечували дітей необхідним.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).

Так, згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є особами працездатного віку.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

У частині 1 статті 204 СК України зазначено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України).

Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи. З урахуванням закріпленого у ч. 1 ст. 10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених у ч. 4 ст. 75 СК України. Таким критерієм є прожитковий мінімум, визначений законом.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 грн., з 1 липня - 1564грн., з 1 грудня - 1638 грн.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має вирішальне значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, про стан його здоров`я та щомісячний розмір понесених ним витрат на лікування, а також про те, що має скрутне матеріальне становище, у зв`язку з цим відсутній факт потреби матеріальної допомоги, що виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та обов`язок відповідачів утримувати свого непрацездатного батька.

Згідно відомостей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ОСОБА_4 перебуває на обліку у секторі обліку бездомних осіб територіального центру соціального обслуговування Крюківського району департаменту соціального захисту Кременчуцької міської Ради Полтавської області з 21.02.2018 року і по теперішній час. Отримує соціальну пільгу представництва інтересів. За період обслуговування отримав допомогу по відновленню документів, представництва, соціальної допомоги, одяг, іжу, послугу соціального таксі. З 16.02.2018 року перебуває у лікарняних закладах на повному забезпеченні.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача недоведені і задоволенню не підлягають.

Оцінивши доводи відповідача ОСОБА_6 відповідно до зустрічних вимог, щодо звільнення від обов`язку утримувати батька, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.. 204 СК України ухилення від батьківських обов`язків є підставою для звільнення від сплати аліментів, натомість, як зазначено судом позивачем не доведено потребу у наданні допомоги повнолітніми дітьми, у зв`язку з цим, у відповідача ОСОБА_6 не виник обов`язок утримувати батька, тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору ОСОБА_4 суд відносить на рахунок держави.

Судові витрати відповідача ОСОБА_6 віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення коштів на непрацездатного батька - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про звільнення повнолітнього сина від обов`язку утримувати батька у зв`язку з ухиленням останнього від виконання батьківських обов`язків - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк