П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/14396/17

Номер провадження 22-ц/824/7207/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Андрієнко А. М.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Луценко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав на нерухоме майно номер запису 11452178, індексний номер 25006844 від 03 жовтня 2015 року та внесення записів за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, номер запису 11452178, індексний номер 25006844 від 03 жовтня 2015 року, а саме: реєстрацію права власності ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» () на квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , прийняту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. Витрати по сплаті судового збору покласти на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

У вересні 2018 року позивач звернулась із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження домоволодіння на квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , загальною площею 46, 8 кв.м. та належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 03 квітня 2019 року направила апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки суд всебічно не перевірив усі обставини справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права до правовідносин, які склались між сторонами, у зв'язку з чим ухвалив необґрунтоване рішення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 липня 2017 року відмовлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування.

Спірна квартира знаходиться у АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу - ОСОБА_1 , разом з тим, вказане нерухоме майно може бути відчужене відповідачами на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано учасникам справи строк на подачу відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

05 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від третьої особи ОСОБА_2 , з якого зокрема вбачається, що останній підтримує доводи поданої апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» - адвокат Ковалевський Є. В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як таку, що постановлена відповідно до приписів процесуального законодавства.

Позивач ОСОБА_1 , відповідач - приватний нотаріус КМНО Кобелєва А. М., та третя особа - ОСОБА_2 (їх представники) у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи додатково повідомлялась на веб-сайті судової влади України шляхом публікації оголошення про виклик до суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано документального підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а доводи заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Так, в ході перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/19716371) за результатами розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, звернуто стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно) за іпотечним договором №14 від 20 січня 2006 року - квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 46.8 кв.м., яка належала на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 березня 2018 року вбачається, що вищевказана спірна квартира на праві власності зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» () на підставі договору іпотеки від 20 січня 2006 року.

У судовому засіданні представника відповідача ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» - адвокат Ковалевський Є. В. також пояснив, що спірна квартира перейшла у власність Товариства на підставі застереження іпотечного договору.

Таким чином, виходячи з наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки доводи заявника ґрунтуються лише на припущеннях. Наявність рішення суду про звернення стягнення на спірну квартиру, яка є іпотечним майном, виключає необхідність застосування такого виду забезпечення позову, про який просила позивач.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складене 12 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

А. М. Андрієнко