Номер провадження: 22-ц/813/2158/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державна районна адміністрація Суворовського району м. Одеси,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року про забезпечення позову у складі судді Шепітко І.Г.,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування домоволодіння, укладений 13.01.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розташованого по АДРЕСА_1 недійсним та визнання за позивачем права власності на 38/100 частин спірного домоволодіння.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на спірний будинок, посилаючись на те, що незабезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог та накладення арешту забезпечить виконання майнових вимог позивача у разі задоволення позову,оскільки об`явлений продаж спірного будинку.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 . Зазначено, що незабезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, вид забезпечення позову в межах заявленого позову є спів мірним із заявленими позивачем вимогами.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 . В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та ухвалення постанови про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вимоги позивача по справі носять необґрунтований та безпідставний характер. Суд першої інстанції не пересвідчився, що дійсно існує реальна загроза невиконання рішення суду. Крім того, апелянт зазначає, що суд не направив сторонам заяву про забезпечення позову, оскаржуваною ухвалою суду порушується право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Інші сторони судове рішення не оскаржували.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2018 року в складі судді Кравця Ю.І. апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху з невідповідності форми апеляційної скарги вимогам ст. 356 ЦПК України.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

Цивільна справа надійшла до провадження головуючого судді-доповідача Журавльова О.Г. разом з заявою ОСОБА_2 про усунення недоліків апеляційної скарги від 10.01.2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що предметом спору є визнання недійсним договору дарування домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , укладений 13.01.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнання за позивачем права власності на 38/100 частин спірного домоволодіння.

Звертаючись до суду з заявою щодо накладення арешту на спірний будинок позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по справі у випадку задоволення позовних вимог та накладення арешту забезпечить виконання майнових вимог позивача у разі задоволення позову, оскільки об`явлений продаж спірного будинку.

В обґрунтування заяви позивач посилається на обставини, встановлені в судовому засіданні в процесі розгляду справи за його позовом, а саме, що на підставі ухвали суду від 17 серпня 2017 року він ознайомився з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_2 подарував 38/100 часток ОСОБА_3 .

Тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставності застосованих заходів є необґрунтованими.

З матеріалів справи, всупереч доводів апеляційної скарги, вбачається, що позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій, у відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, зазначив, який саме захід забезпечення позову необхідно застосувати з обґрунтуванням його необхідності (а.с.6).

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов ОСОБА_1 буде задоволений, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи скаржника, що судом першої інстанції не було направлено сторонам по справі копії заяви про забезпечення позову є безпідставними, оскільки, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Посилання апелянта на порушення вжитими заходами забезпечення позову права власності інших осіб по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вказані особи мають право на самостійне оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року про забезпечення позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець