Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/1892/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що з 12 червня 2010 року по 15 червня 2015 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2

19 червня 2015 року рішенням Уманського міськрайонного суду шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний. Після розірвання шлюбу, вони з донькою проживають окремо.

Оскільки після розірвання шлюбу, відповідач не систематично надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, тому у цей час вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки.

З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дитини свідомо не приймає.

Дитина проживає разом з нею. Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньки за межами України, разом з донькою відвідати родичів, які проживають за кордоном. Оздоровити дитину та підвищити рівень світогляду дитини, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.

Крім того, влітку 2018 року має можливість вивезти дитину на лікування та відпочинок за кордон, а саме до США, де проживає її сестра ОСОБА_4 з родиною.

Вона неодноразово зверталася в усній формі, а також з допомогою письмового звернення, яке було направлене ОСОБА_2 по пошті з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон.

Зазначає, що, виходячи із норм чинного законодавства, виїзд дитини за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду.

Просить суд надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до США без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народження на строк 3 місяці, з червня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4

В подальшому позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, у якій зазначила, що нею у позовній заяві було поставлено питання про надання їй дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до США без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народження на строк 3 місяці, з червня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто на період канікул дитини. Марно на виклики до суду не являється, подає заяви про відкладення розгляду справи, потім заявив відвід головуючому, тобто навмисно затягує розгляд справи, щоб вона не мала можливості повезти дитину на відпочинок за межі України.

Він не тільки самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тобто не спілкується з дитиною, участі у житті дитини свідомо не приймає, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи цього не робить, а робить все, щоб нашкодити дитині.

Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньки за межами України, разом з донькою відвідати родичів, які проживають за кордоном. Оздоровити дитину та підвищити рівень світогляду дитини, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків, але відповідач цьому перешкоджає.

Враховуючи той факт, що якщо навіть суд і задовольнить її позовні вимоги, то вона уже не матиме часу повезти дитину на відпочинок у зазначений період, а саме з червня по серпень 2018 року, так як 01 вересня починається навчальний рік, тому, користуючись своїми процесуальними правами, змінює позовні вимоги.

Просить суд надати їй, ОСОБА_1 , дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до США та країн Європи без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на строк з серпня 2018 року по 31 серпня 2020 року.

В ході розгляду справи, від представника позивача - адвоката Каленської С.С. надійшла заява, про уточнення позовних вимог, з посиланням на те, що ОСОБА_1 утримує та належним чином піклується про здоров'я своєї доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, має бажання та можливість зі своєю донькою подорожувати та відпочивати в інших країнах світу, відвідувати свою рожину, яка проживає постійно у Сполучених Штатах Америки, але дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідач не надає та не зацікавлений у всебічному культурному та духовному розвитку своєї дитини. Жодним чином не піклується та навіть не цікавиться здоров'ям своєї дитини. На все, що спромігся відповідач по справі - це сплачувати аліменти по рішенню суду, які сплачує із затримкою у два місяці.

Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. З метою забезпечення прав дитини, достатнього рівня соціального, культурного та фізичного забезпечення, вважає за необхідне уточнити раніше заявлені позовні вимоги.

Просить суд надати дозвіл на виїзд з України малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до країн світу: Сполучені Штати Америки, Болгарія, Єгипет, Чехія, Польща, Хорватія, Ізраїль, Іспанія, Франція, Німеччина, Грузія, Італія, до досягнення ОСОБА_3 , повноліття, тобто до 2026 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Каленська С.С. в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному об'ємі та просять суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі: матір'ю ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_6 . Актовий запис № 961.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2015 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 12 червня 2010 року - розірвано.

Згідно довідки КП РЕУ № 3, виданої 09.05.2018 року вих. № 965, ОСОБА_1 , 1977 року народження , проживає разом з донькою ОСОБА_3 , 2010 року народження за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12.06.2010 року, який було розірвано 19.06.2015 року. Також судом встановлено, що позивач та відповідач від спільного проживання мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 року, на утримання якої відповідач сплачує аліменти.

Дочка на цей час проживає з матір'ю, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл для виїзду дитини за кордон, при тому, що на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує проти надання такого дозволу, визнавши позовні вимоги.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд на межі України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини за кордон на оздоровлення сприятиме зміцненню її здоров'я, а також її духовному та моральному розвитку.

Будь-які об'єктивні причини, з яких виїзд за межі України суперечив би інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судом не встановлені.

Крім того, відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов має бути задоволений.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст.ст. 10, 12, 142, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на виїзд з України малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до країн світу: Сполучені Штати Америки, Болгарія, Єгипет, Чехія, Польща, Хорватія, Ізраїль, Іспанія, Франція, Німеччина, Грузія, Італія до досягнення ОСОБА_3 , повноліття, тобто до 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Черкаської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль