Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2122/16-ц
Провадження № 2/480/49/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого – судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Довженко О.А.,

розглянувши 03 травня 2019 року в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський акціонерний банк” Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

16.08.2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський акціонерний банк” Славкіна М. А. звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також просила судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.09.2006 року між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - Позивач) та ОСОБА_5 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №70Ф (далі - Кредитний договір), згідно з яким Позичальнику було надано кредит в сумі 20 000,00 доларів США строком до 23.09.2011 року із сплатою 14% річних. В подальшому до Кредитного договору вносились зміни. Як вказує позивач він виконав свої зобов’язання за Кредитним договором в повному обсязі. Проте в порушення умов Кредитного договору та діючого законодавства Позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов’язання, що в свою чергу, є підставою для пред’явлення вимоги про виконання Позичальником боргових зобов’язань. Саме тому Позивач звертався з позовом про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним договором до Миколаївського районного суду Миколаївської області, рішенням якого від 22.11.2013 року позов було задоволено частково. Дане рішення суду було оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області, рішенням якого від 15.04.2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано і ухвалено нове рішення: з позичальника на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 68 407,29 грн. Станом на 04 травня 2016 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором становить 16 482,31 доларів США і 127 563,54 грн., з яких; - 8 279,22 доларів США, що еквівалентно 208 643,85 гривень - заборгованість за основною сумою кредиту; - 8 203,09 доларів США що еквівалентно 206 725,31 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 127 563,54 гривень - неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань за Кредитним договором. Позивач також зазначає що в забезпечення виконання зобов’язань Позичальника за Кредитним договором між Відповідачем та Позивачем було укладено іпотечний договір від 26.09.2006 року, посвідчений 26.09.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А. за реєстровим №918 (далі - Договір іпотеки). Відповідно до умов Договору іпотеки Відповідач передав в іпотеку Позивачеві наступне нерухоме майно: - нежитлова будівля (магазин) за АДРЕСА_1;

- нежитлова будівля (склад) будинок за АДРЕСА_1, які належать Відповідачеві (далі - Предмет іпотеки). На Предмет іпотеки 26.09.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А. була накладена заборона його відчуження за реєстровим №41. Тому позивач вважає, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки (в тому числі шляхом продажу від свого імені будь-якому покупцеві).

Позивач вважає, що оскільки позичальник не виконує зобов'язання перед ним згідного кредитного договору чим порушує законі права та інтереси позивача тому просить: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором №70Ф від 26.09.2006 року у розмірі 16 482,31 доларів США і 127 563,54 грн., з яких; - 8 279,22 доларів США, що еквівалентно 208 643,85 гривень - заборгованість за основною сумою кредиту; - 8 203,09 доларів США що еквівалентно 206 725,31 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 127 563,54 гривень - неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань за Кредитним договором, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 26.09.2006 року, посвідченого 26.09.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А. за реєстровим №918, а саме:

- нежитлова будівля (магазин) за АДРЕСА_1; - нежитлова будівля (склад) будинок за АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2, шляхом їх продажу ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, код за ) від свого імені будь-якій особі- покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб’єктом оціночної діяльності під час їх реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно в органах технічної інвентаризації (земельного кадастру), органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу даного нерухомого майна у Державній реєстраційній службі України та її підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які здійснюють функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь- які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу даного нерухомого майна; звертатись до суб’єктів оціночної діяльності для проведення експертної оцінки даного нерухомого майна, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати документи, необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу даного нерухомого майна; надавати нотаріусу право відкривати розділ щодо даного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на дане нерухоме майно за його набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням даного нерухомого майна копії будинкових книг, технічну документацію. Ухвалою від 04 липня 2017 року залучено до участі у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський акціонерний банк” Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5. Ухвалою даного суду від 13.02.2018 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 Та по даній цивільній справі №480/2122/16-ц за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного Акціонерного Товариства “Всеукраїнський Акціонерний Банк” до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - з'ясувати правильність обчислення заборгованості за кредитним договором №70Ф від 26.09.2006р. за весь час користування кредитом, в тому числі за час дії мирової угоди, а також визначити правильність розрахунків за тілом, відсотками та штрафними санкціями станом на день подання позову. У випадку відхилення сум навести правильний розрахунок. Представником відповідача була подана зустрічна позовна заява в якій зазначено, що вважають зазначені договори такими, що підлягають визнанню недійсними виходячи з наступного. 22.10.2014р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в аналогічній справі було постановлено ухвалу в аналогічній справі про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки з підстав порушення Банком Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до позиції викладеної у Рішенні КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22,23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Консзитуції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) справа N 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року чітко встановлено, що зазначені норми закону діють на протязі виконання договору. Таким чином дані правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про захист прав споживачів» N 1023-Х1І, 12.05.1991р. відповідно до якого п.1 ст. 11 - договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Представник вказує, що інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов’язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту Позивачу до укладення ним спірного договору не надавалась, примірник кредитного договору він отримав лише в день укладення договору та не мав змоги належним чином ознайомитись з його умовами, представник відповідача не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивач був ознайомлений з положеннями кредитного договору до моменту його укладання та отримав інформацію згідно вимог вищевказаних нормативних актів. Та в зустрічній позовній заяві зазначено, що відповідачем було допущене істотне порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, через невиконання відповідачем вимог закону щодо надання позивачу повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, V зв’язку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання. Тому представник відповідача просив визнати недійсним кредитний договір №70ф від 26.09.2006 року укладений між ПАТ “ВАБ” та ОСОБА_5 Визнати недійсним договір іпотеки від 26.09.2006 року укладений між ПАТ “ВАБ” та ОСОБА_2 Крім того представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності щодо звернення стягнення на майно та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Натомість представником позивача було подано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_5 де зазначено, що він вважає що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 має бути відмовлено з огляду на наступне. Позивачем не підтверджено жодної обставини, на яких базуються його позовні вимоги належними і допустимими доказами. Банком дотримано усі вимоги чинного законодавства при вчинені правочину, а тому посилання Позивача у зустрічній позовній заяві є безпідставними та спрямовані на ухилення від виконання умов договору та неповернення кредитних коштів. Одночасно, звертаємо увагу суду на те, що згідно спи 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов’язана забезпечити збереження активів банку. З метою захисту прав і законних інтересів вкладників банку та забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку є необхідним забезпечення максимального та своєчасного формування ліквідаційної маси, яка в подальшому буде спрямована на задоволення вимог кредиторів банку. Таким чином, невиконання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 своїх зобов’язань перед банком, завдає збитків ПАТ «ВіЕйБі Банк», що в свою чергу порушує права вкладників, оскільки всі кошти, належні ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягають погашенню перед Кредиторами в результаті ліквідації та реалізації майна банку. Тому представник позивача просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його зустрічної позовної заяви про визнання Кредитного договору №70Ф від 26.09.2006 та Іпотечного договору від 26.09.2006 недійсним; Застосувати строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання недійсним Кредитного договору №70Ф від 26.09.2006 та Іпотечного договору від 26.09.2006 р. Представник позивача в судове засідання для проведення у режимі відеоконференції не з'явився. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився при тому надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, та просив у позові банку відмовити у зв'язку з обраним ним позасудовим способом захисту. Однак суд вважає, що зустрічний позов не слід приймати до спільного розгляду з первісним позовом оскільки він не відповідає вимогам ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 26.09.2006 року між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №70Ф, згідно з яким Позичальнику було надано кредит в сумі 20 000,00 доларів США строком до 23.09.2011 року із сплатою 14% річних. В подальшому до Кредитного договору вносились зміни. В забезпечення виконання зобов’язань Позичальника за Кредитним договором між Відповідачем та Позивачем було укладено іпотечний договір від 26.09.2006 року, посвідчений 26.09.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А. за реєстровим №918. Відповідно до умов Договору іпотеки Відповідач передав в іпотеку Позивачеві наступне нерухоме майно: - нежитлова будівля (магазин) за АДРЕСА_1; - нежитлова будівля (склад) будинок за АДРЕСА_1, які належать Відповідачеві. На Предмет іпотеки 26.09.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А. була накладена заборона його відчуження за реєстровим №41. На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» 18.05.2010 року було заеєстровано зміну найменування Позивача з ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО І «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК». Отже, ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» є повним правонаступником ВАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк»» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ « ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВІЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну. Згідно рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” задоволено. Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2013 року в частині вирішення позову ПАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ПАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості — задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 68407,29 грн. Та стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ “Всеукраїнський акціонерний банк” відшкодування судових витрат в сумі по 514,08 грн., з кожного. Відповідно до ч.2 якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до . Зі змісту ч.2 ст.1050 ЦК України, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти по кредиту припиняються у випадку пред'явлення вимог про дострокове повернення кредиту. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до Договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання по Кредитному договору та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Договором іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по Кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець цим Договором іпотеки підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. При цьому ціною придбання у власність предмета іпотеки є ринкова (оціночна) вартість на дату прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про придбання предмета іпотеки у власність. Іпотекодержатель також має право на свій розсуд вказати у своєму односторонньому рішенні про придбання предмета іпотеки у власність вартість предмета іпотеки, визначену на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому договорі оцінки предмета іпотеки сторонами. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчує, що наявності будь- яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності іпотеко держателі на предмет іпотеки не вимагається. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання предмета іпотеки у власність. У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді. Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. Законом України «Про іпотеку» передбачено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду), два позасудові - на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно. Виходячи з викладеного, позивач вибрав позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: шляхом визнання за ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний банк» права власності на предмет іпотеки. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем. Аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у справі №760/14438/15-ц (постанова від 21.03.2018 року) та у справі №2-823/11 (постанова від 15 серпня 2018 року). З цих підстав, суд приходить до висновку про неналежність обраного позивачем способу захисту своїх прав судом та необхідність відмови у задоволенні позову. Керуючись ст. ст. 3,12,13,81,141,259,263-265,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В позові Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський акціонерний банк” Славкіної Марини Анатоліївни (, юридична адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т) до ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Г. В. Терентьєв

Дата складання повного судового рішення 13.05.2019 року.

03.05.2019