У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

14 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/3067/14-ц

Провадження № 22ц/818/2700/19

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Бровченка І.О.,

розглянув у порядку підготовки до апеляційного розгляду на відповідність вимогам закону апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року в складі судді Семіряд І.В. у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року позовні вимоги комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Харківські теплові мережі» 8203 (вісім тисяч двісті три грн.)

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі по 121,80 грн. з кожного.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року заяву комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред’явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред’явлення до виконання виконавчого листа, який видано відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.07.2014 по цивільній справі № 638/3067/14-ц за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

10 квітня 2019 року до Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року витребувано з Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу 638/3067/14-ц за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

07 травня 2019 року цивільна справа 638/3067/14-ц цивільна справа за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості надійшла до Харківського апеляційного суду.

10 травня 2019 року цивільна справа за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передана головуючому судді Бровченко І.О.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2014 року в складі судді Лосєвої Д.А. у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернуто апелянту.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про звільнення, відстрочення або зменшення сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 посилається на скрутний майновий стан, зокрема, що не має можливості сплатити судовий збір, отримує пенсію 1497 грн., часто хворіє.

Статтею 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов’язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/114/16-ц.

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов’язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 904/9117/17.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів про те, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, а саме, документів щодо майнового стану на підтвердження того, що апелянт не має можливості сплатити у встановленому законом розмірі судовий збір до апеляційного суду не подано. Апелянт посилається на отримання в якості доходу пенсії в розмірі 1497 грн., разом із тим, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 384, 20 грн., що не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Доводи про важкий майновий стан та відсутність можливості сплати судового збору без надання доказів наведеного не можуть бути підставою для звільнення, відстрочення або зменшення сплати судового збору, відповідно до положень статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

З вказаних вище норм вбачається, що перелік підстав для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору визначений законом і є вичерпним, апелянт не відноситься до категорії, які мають пільги щодо сплати судового збору, а доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору у зв’язку зі скрутним матеріальним становищем апелянтом не подано.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про звільнення, відстрочення або зменшення сплати судового збору з наведених вище підстав задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що за апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апелянтом не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 9 п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2019 року – 1921 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги апелянт має сплатити судовий збір у розмірі 384, 20 грн. (1921 грн.*0,2).

Вищезазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів:     УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101 ; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ; код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0012 ; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У графі «призначення платежу» вказується: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені:1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв’язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

В порушення вказаних вище вимог в апеляційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв’язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин) тощо.

В порушення пункту 2 частини 4 статті 356 ЦПК України апелянтом не надано копій скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору; апеляційної скарги згідно вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України; копій апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення, відстрочення або зменшення сплати судового збору за подання апеляційної скарги - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року по цивільній справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору; апеляційної скарги згідно вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України; копій апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Попередити, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -                                                                                              І.О. Бровченко