Справа № 466/461/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар БАЛКОВИЙ Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ «КБ «Приватбанк» 21.01.2019р. звернулось в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 21 860,37грн. та стягнення судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до укладеного заяви №б/н від 20.10.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з умовами надання кредиту складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, що становить 21 860,37грн., з яких: заборгованість за кредитом 15617,23грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 4625,98грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1017,16грн.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Представник позивача разом з позовною заявою скерував до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

15.03.2019р. на адресу суду поступила заява від ОСОБА_1 , в якій він позов не визнав, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду. Просить повністю відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.10.2006р., оформленого шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав.

Відповідач своєчасно кошти для погашення кредиту банку не надав.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем на 30.11.2018р. складає 21 860,37грн., з яких: заборгованість за кредитом 15617,23грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 4625,98грн., заборгованість за пенею та комісією 100,00грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1017,16грн.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч 2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Конституційний Суд України у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. вказав, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту.

У даній справі кредитний договір укладався на підставі договору оферти розробленої ПриватБанком. У Анкеті-заявці на приєднання відсутні відомості про строк кредитування. Надані позивачем копії Умов та правил надання банківських послуг відповідачем не підписані.

У позовній заяві Банк зазначає, що кредитний ліміт надавався з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Картка видавалася позивачу у зв`язку з оформленням заяви 13.12.2006р.

Позивач звернувся в суд з позовом 21.01.2019р.

Позивачем не надано доказів підтвердження того, що строк дії карти, виданої відповідачеві у зв`язку з оформленням заяви 13.12.2006р. не завершився і дія цієї картки тривала понад 9 років, право вимоги позивача до відповідача про повернення заборгованості виникло з 21.01.2016р.

За ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ч.1 ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Частини 3,4 статті 267 ЦК України містять вказівку на те, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. С плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач подав суду заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму ВСС України №5 від 30.03.2012року, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, ст.ст.257,257 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» (, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.10.2006р. відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська