Справа 303/4700/19
6/303/225/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Штець І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево подання головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Хабаров В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Хабаров В.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Мукачівському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП №56976960, до складу якого входить виконавче провадження АСВП №27607464 з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області №5008/525/11 від 09.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фіто-Лек» суму основного боргу у розмірі 16 997,18 гривень та 405,97 гривень відшкодування судових витрат. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , який рішення на сьогоднішній день не виконав, незважаючи на те, що по зведеному виконавчому провадженні вжито заходів примусового виконання, а отже ухиляється від сплати боргу. Тому, виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань.

В судове засідання головний державний виконавець Хабаров В.В. не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання без його участі.

Вивчивши подання з доданими до нього документами суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником судового рішення.

Крім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Згідно з п.2 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до п.3 ст.2 Протоколу №4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Попович В.В. від 07.07.2011 року відкрито виконавче провадження №27607464 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фіто-Лек» суму 16 997,18 гривень основного боргу та 405,97 гривень відшкодування судових витрат.

09.06.2011 року Господарським судом Закарпатської області було видано дублікат наказу про примусове виконання рішення господарського суду від 27.05.2011 року, яке набрало законної сили 07.06.2011 року.

Із листа АТ КБ «ПриватБанк» від 03.06.2016 року слідує, що арешт коштів ОСОБА_1 накладений в сумі 448 427,27 гривень, на момент арешту залишок коштів складає 9,87 гривень.

Із листа ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» від 04.01.2017 року слідує, що залишок коштів на ФОП ОСОБА_1 складає 62,61 гривень.

11.04.2017 року головним державним виконавцем Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Гонаком М.М. винесено постанову про розшук майна боржника, зокрема оголошено в розшук транспортний засіб марки ЕРАЗ 762, 1988 року випуску, д.н.з.: НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, відсутні. Посилання на заборгованість по сплаті боргу за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, при зверненні до суду із зазначеним поданням головний державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику, тільки на наявність заборгованості по сплаті боргу, що у свою чергу, не може бути визнане судом таким, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 260, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Хабаров В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , до виконання зобов`язань, покладених на нього наказом господарського суду Закарпатської області №5008/525/11 від 09.06.2011 року, оплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір