ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» липня 2019 року

м. Харків

справа № 644/2157/18-ц

провадження 22ц/818/2922/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_4

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Орловська В.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року в складі судді Ізмайлова І.К.

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Орловська Валентина Георгіївна про визнання спадкового договору недійсним, скасування права власності на квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його двоюрідна бабуся ОСОБА_5 склала заповіт на його ім`я, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає йому.

Зазначив, що 10 лютого 2018 року ОСОБА_5 звернулася до його родини за захистом та переїхала мешкати до них. Вона повідомила, що друзі її померлого сина умовили підписати спадковий договір, але допомоги вони не надають і вона боїться їх. З цього часу вона мешкала разом з його родиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказав, що 15 грудня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено спадковий договір, відповідно до умов якого заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договір, є нікчемним. Також передбачено, що відповідач зобов`язується виконувати особисті немайнові розпорядження ОСОБА_5 , в тому числі, щотижнево забезпечувати купівлю продуктів харчування за рахунок коштів набувача; забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; здійснювати поточний ремонт вказаної квартири за кошти набувача; забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів набувача; в разі смерті відчужувача поховати його з додержанням загальноприйнятих традицій та християнських звичаїв за рахунок коштів набувача.

12 лютого 2018 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 приїхала до приміщення адвокатського бюро «Юргазенерго», де особисто уклала угоду про правову допомогу, надала довіреність на отримання дублікату спадкового договору та заяву про намір розірвати даний договір, яка завірена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цигіповою О.Г., оригінал заяви міститься в матеріалах справи № 644/1146/18.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Вказав, що поховав свою тітку він за свій рахунок поряд з її сином, якого також поховав за свій рахунок.

Зазначив, що коли він займався похованням тітки, ОСОБА_3 змінила ключі від квартири та оформила право власності на цю квартиру. Проте, нотаріусом не було здійснено контроль за виконанням спадкового договору в частині поховання відчужувача.

Ще за життя ОСОБА_5 стверджувала, що умови спадкового договору не виконуються, тому хотіла розірвати його.

В письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначила, що в квартирі вона мешкала сама, прямих рідних не мала. У зв`язку з похилим віком не могла самостійно купувати собі продукти харчування, ліки, готувати собі їжу, прибирати в квартирі та виконувати інші побутові речі, тому до неї приходила її далека родичка ОСОБА_7 , яка за нею доглядала. Також до неї, за її проханням приходила сусідка ОСОБА_8 та допомагала їй. ОСОБА_3 нічого їй не купувала та жодного разу до неї не з`являлась.

Вказав, що ОСОБА_5 до суду подала позовну заяву про розірвання спадкового договору, але не встигла його розірвати. Після її смерті він подав заяву на прийняття спадщини на підставі складеного нею заповіту, який не скасовано, у зв`язку з чим вважав, що його права як спадкоємця порушені.

Просив спадковий договір від 15 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. реєстровий номер 3040 - визнати недійсним; скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована 19 березня 2018 року державним реєстратором Печко О.С. на ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_9 судові витрати в розмірі 3449,61 грн., з яких за судовий збір 3179,61 грн., за отримання дублікату спадкового договору у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. в розмірі 270,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити або направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що після смерті сина покійної ОСОБА_5 до її квартири увійшов невідомий громадянин, який назвався другом її померлого сина та під приводом усунення негараздів з документами на її квартиру відвіз її до нотаріуса, де познайомив з якоюсь жінкою і пояснив нотаріусу, що вона буде доглядати ОСОБА_5 , а потім вона підписала якийсь документ; що під час відвідування невідомим у ОСОБА_5 зник паспорт, вона написала відповідну заяву до поліції, а згодом його було виявлено у неї в коридорі на підлозі; що у 2017 році була повторно переоформлена приватизація квартири ОСОБА_5 , хоча фактично ця приватизація здійснена ще у 1997 році, тобто фактично групою невідомих осіб було сфальсифіковано документи, на підставі яких проведено подвійну приватизацію квартири та Управлінням комунального майна Харківської міської ради оформлено свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , і саме на підставі повторного свідоцтва, яке по суті є нікчемним, і оформлено спірний спадковий договір, а згодом і право власності на неї; що про укладення спірного спадкового договору ОСОБА_5 нічого не знала, для неї це була несподіванка, про що вона власноручно написала заяву, яку посвідчено нотаріально; що факт подачі ОСОБА_5 , за її життя позову про розірвання спадкового договору свідчить про те, що вона ще за життя виявила намір юридично розірвати його; що ОСОБА_3 не поховала померлу ОСОБА_5 , а це зробив він зі своєю дружиною за власні кошти; що перехід права власності на спірну квартиру здійснено лише з формальної підстави наявності договору без належної перевірки виконання розпоряджень відчужувача; що його вимоги про розірвання спадкового договору є законними та обґрунтованими, адже доказів належного виконання умов спадкового договору ОСОБА_3 матеріали справи не містять; що порушено його права як спадкоємця і за законом, і за заповітом шляхом введення в оману померлої ОСОБА_5 щодо природи правочину, оскільки ОСОБА_5 не розуміла, що підписує, не була знайома з відповідачем, та за життя не отримала ніякої допомоги, лише підписавши правочин, що має ознаки фіктивності, оскільки його ніхто ніколи не мав наміру виконувати, а лише мали намір заволодіти квартирою, переоформивши квартиру без належної перевірки виконання спадкового договору сторонами; що він є спадкоємцем за законом померлої, а отже є заінтересованою особою, яка вправі претендувати на спадкування майна, визначеного в спадковому договорі та надав всі докази, що умови спірного договору ОСОБА_3 не виконувались; що зобов`язання взяті на себе за спірним договором відповідач не виконала; на момент укладення спадкового договору ОСОБА_5 мала хибні уявлення не лише про права та обов`язки сторін договору, а і про саму правову природу документу, що підписує, та про юридичні наслідки його підписання, а відтак дані обставини слід вважати підставою визнання правочину недійсним, як вчиненого під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, шляхом введення в оману відчужувача та який має ознаки фіктивного, оскільки він не лише не був виконаний, а і укладався без наміру його виконувати набувачем.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Клопотання представника ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи копії документів на підтвердження доводів та вимог апеляційної скарги, яке заявлено в судовому засіданні 17 липня 2019 року, задоволено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено і належними доказами не підтверджено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виникли інші правовідносини, ніж передбачені спірним спадковим договором, та що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними правочином.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 січня 2017 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_1

15 грудня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено спадковий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язалась виконувати передбачені в цьому договорі розпорядження ОСОБА_5 і в разі її смерті, набуває право власності на належне відчужувачу нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 7 цього договору за згодою сторін на набувача покладаються наступні розпорядження відчужувача майнового характеру: щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за рахунок коштів набувача; забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; здійснювати поточний ремонт вказаної квартири за кошти набувача; забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок коштів набувача; в разі смерті відчужувача поховати його з додержанням загальноприйнятих традицій та християнських звичаїв за рахунок коштів набувача.

Згідно з пунктом 8 вказаного договору право власності на квартиру, що є предметом цього договору, переходить після смерті відчужувача до набувача в разі виконання ним умов цього договору та підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з пункту 10 цього договору, заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

12 лютого 2018 року ОСОБА_5 написала заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Цигіповою О.Г., в якій зазначила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_2 сама; на даний час прямих рідних у неї не має. У зв`язку з її похилим віком вона самостійно купувати собі продукти харчування, ліки, готувати собі їжу, прибирати в квартирі та інші побутові речі не може, тому до неї постійно приходить далека родичка ОСОБА_7 , яка за нею доглядає, також до неї за її проханням іноді приходить сусідка ОСОБА_8 .

Також, в цій заяві ОСОБА_5 зазначила, що в листопаді та грудні 2017 року незнайомий їй чоловік, який представився другом її покійного сина, декілька разів відвозив її до нотаріуса, де їй давали підписувати якісь документи, які саме їй не повідомили, але сказав, що у неї проблеми з документами на квартиру і вони допоможуть їй вирішити цю проблему.

Крім того, ОСОБА_5 вказала, що отримавши копію спадкового договору від нотаріуса, їй стало відомо що договір був оформлений на незнайому їй ОСОБА_3 , відповідно до умов якого ОСОБА_3 повинна доглядати її, починаючи з 15 грудня 2017 року, але на теперішній час, як це було і раніше її продовжує доглядати ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 нічого їй не купувала та жодного разу до неї не з`являлась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Як вбачається з договору-заказу № 72313 на організацію захоронення від 03 березня 2018 року, замовником є ОСОБА_1 , який доручає виконавцю організацію захоронення померлої ОСОБА_5 , на загальну суму 7334,60 грн.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 119610237 від 04 квітня 2018 року вбачається, що з 19 березня 2018 року власником спірної квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі дублікату спадкового договору, серія та номер № 835, виданий 14 березня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. Договір посвідчено 15 грудня 2017 року за реєстровим № 3410, заборону відчуження накладено за реєстровим № 3411.

Як вбачається з листа Шостої Харківської державної нотаріальної контори № 1276/02-14 від 03 квітня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведено спадкову справу № 181/2017. Заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 461.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду, зокрема з позовом про визнання правочину недійсним (статті 215-235 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами першою, третьою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Матеріали справи свідчать про те, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_5 , 1923 року народження, уклала з ОСОБА_3 спадковий договір.

Через два місяця після укладання спадкового договору, тобто, у лютому 2018 року за життя ОСОБА_5 звернулася з заявою до нотаріальної контори та до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2018 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору - відмовлено у зв`язку зі смертю ОСОБА_5

В своїй заяві до нотаріуса вона зазначила, що спадковий договір вчинено під впливом помилки, оскільки вона помилялась щодо обставин, які мають істотне значення. Вона вважала, що займалась оформленням документів на квартиру, які, як їй повідомили, не були оформлені належним чином. ОСОБА_3 вона не знала та ніколи її не бачила. Документами на квартиру займався невідомий їй чоловік, який назвався другом її померлого сина.

Статтею 229 ЦК України передбачено правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки. Зокрема, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що, дійсно, за життя ОСОБА_5 оскаржувала спадковий договір, оскільки вчинила його під впливом помилки. З ОСОБА_3 ОСОБА_5 не була знайома та ніколи її не бачила.

Представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не змогла пояснити, за яких обставин та коли ОСОБА_3 познайомилася з ОСОБА_5 і чому саме з нею ОСОБА_5 уклала спадковий договір.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 за життя через два місяця після оформлення спадкового договору звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та з заявою до нотаріальної контори, її волевиявлення на укладання спадкового договору не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, та вчинено, виходячи з наданих матеріалів справи, під впливом помилки.

Правочин, вчинений без волевиявлення учасника правочину, під впливом помилки, з урахуванням положень статей 203, 229 ЦК України, є недійсним.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або у визначеній частині.

Таким чином, судове рішення підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 - частковому задоволенню в частині визнання спадкового договору недійсним. Вимога в частині скасування права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення про визнання спадкового договору недійсним є підставою для скасування права власності на спірну квартиру за особою, за якою зареєстровано право власності на підставі спадкового договору.

Інші доводи та вимоги позовної заяви щодо вчинення правочину під впливом обману та його фіктивності задоволенню не підлягають, оскільки системний аналіз статей 229, 230, 234 ЦК України, з урахуванням роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», дає підстави дійти висновку про те, що застосування вказаних статей є взаємовиключним, оскільки доведенню підлягають зовсім різні обставини при застосуванні тої чи іншої норми права, на яку посилається позивач як на підставу позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , виходячи з положень статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недійсним спадковий договір від 15 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В.Г., реєстровий номер № 3040.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1762, 00 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.