Житомирський апеляційний суд
Справа №275/392/16 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л.І.
Категорія 72 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 275/392/16 за заявою Територіальної громади села Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року, ухваленого під головуванням судді Лівочки Л.І. в смт Брусилів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року територіальна громада с. Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області звернулась до суду із названою заявою та просила визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 та до якої входять земельні ділянки № НОМЕР_1 , площею 1, 6514 га вартістю 36350, 91 грн та НОМЕР_2 площею 1, 2795 га вартістю 36350, 91 грн для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області та передати їх територіальній громаді села Привороття Брусилівського району Житомирської області. Заява обгрунтована тим, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, зокрема на земельні ділянки, які розташовані на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області: площею 1,6514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № НОМЕР_1 , що належала померлому, та площею 1,2795 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ділянка № НОМЕР_2 , що належала його рідній сестрі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_2 прийняв спадщину. Оскільки після смерті ОСОБА_2 у встановлений законодавством строк спадщину ніхто не прийняв, територіальна громада с. Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області просила задовольнити заяву.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року заяву територіальної громади с. Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області задоволено. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , до якої входить земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 1,6514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, вартістю 36 350 грн 91 коп. та передано її територіальній громаді с. Привороття Брусилівського району Житомирської області. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , до якої входить земельна ділянка № НОМЕР_2 , площею 1,2795 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, вартістю 36 350 грн 91 коп. та передано її територіальній громаді с. Привороття Брусилівського району Житомирської області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що є онукою рідної сестри ОСОБА_2 , а оскільки її мати ОСОБА_4 та сестри матері ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину не прийняли, тому вона є спадкоємицею за законом наступної черги. Будучи на момент відкриття спадщини неповнолітньою, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину згідно положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України та має право на спадкування спірних земельних ділянок (паїв). Відтак вважає, що суд безпідставно задовольнив заяву про визнання спадщини відумерлою не дослідивши наявність спадкоємців, оскільки вона є власником спадкового майна з моменту відкриття спадщини.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2018 року апеляційне провадження закрито з підстав того, що ухваленим у справі рішенням не вирішувалось питання про права та інтереси ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 22 червня 2019 року ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які розташовані на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області: площею 1,6514 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ділянка № НОМЕР_1 ), яка належала померлому, та площею 1,2795 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ділянка № НОМЕР_2 ), яка належала рідній сестрі померлого - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_2 було прийнято спадщину.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44430117 від 12.07.2016 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 9).

Виходячи із наведеного, звертаючись із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_2 відумерлою територіальна громада с. Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області зазначила, що з моменту смерті ОСОБА_2 пройшло більше 7 років, спадщина після його смерті ніким не прийнята і спадкоємці відсутні, тому просила задовольнити заяву в повному обсязі.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні спадкоємці за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_2 , а тому наявні підстави визнати спадщину відумерлою та передати територіальній громаді с. Привороття, де відкрилася спадщина.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ста. 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою - другою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Стаття 1277 ЦК України визначає, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частини перша та друга статті 1221 ЦК України).

Відповідно до статті 278 ЦПК України 2004 року, який був чинний на момент звернення до суду із заявою, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (аналогічна норма в ст. 338 чинного ЦПК України).

Згідно із пунктом 8 частини другої ст. 234 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження (п.8 ч.2 ст. 293 ЦПК України в ред. 2017 року).

Відповідно до абзацу другого пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вимоги статей 209, 215 та 218 ЦПК України щодо порядку ухвалення рішення суду, його змісту, а також проголошення рішення суду як єдиної процесуальної форми вирішення справи є обов`язковими для позовного та окремого провадження.

Згідно із частиною шостою статті 235 ЦПК України 2004 року та роз`яснень Верховного Суду України в абзаці третьому частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що за адресою АДРЕСА_1 головою домогосподарства згідно особового рахунку № НОМЕР_3 погосподарського обліку зазначена ОСОБА_3 , а разом із нею проживали ОСОБА_7 , ОСОБА_2 05.03.2008 домогосподарство закрито у зв`язку зі смертю (а.с. 11 зворот). Таким чином на час смерті із ОСОБА_2 ніхто не проживав. Інших відомостей, які спростовують вказані обставини в матеріалах справи відсутні.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 є рідною сестрою ОСОБА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 76), а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є дітьми ОСОБА_8 та рідними племінницями спадкодавця.

На час відкриття спадщини з ОСОБА_2 його племінниці не проживали, заяв про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті до нотаріальної контори не подавали. Отже, відповідно до вимог статті 1272 ЦК України вони вважаються такими, що спадщину не прийняли. Відтак, право спадкування перейшло до спадкоємців наступної черги.

Водночас, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_4 , яка на час відкриття спадщини після смерті її двоюрідного діда ОСОБА_2 була неповнолітньою (а.с. 84). Вважає, що в розумінні положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , проте 23.02.2018 постановою нотаріуса їй було відмовлено, так як спадщина після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнана відумерлою і передана у власність територіальної громади села Привороття Брусилівського району (а.с. 71).

Отже, встановлено, що ОСОБА_1 оспорює право Територіальної громади села Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області на визнання спадщини відумерлою і набуття права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за законом і звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином наявний спір про право на спадкове майно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, без належного дослідження фактичних обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2016 року скасувати.

Заяву Територіальної громади села Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.07.2019.

Головуючий Судді