ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2273/19 Справа № 2-5367/10 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2007 року відповідачу було передано право продажу нежитлового приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_1 . 17 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу зазначеного приміщення, відповідно до умов якого позивач зобов`язалася сплатити заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2004 року у сумі 323 256 гривень 55 коп, а відповідач - передати у власність позивачу вказане нерухоме майно. Відповідно до акту прийому- передачі нежитлових приміщень від 17 грудня 2007 року відповідач передав у власність, а позивач прийняла у власність спірне нерухоме майно. Позивач свої зобов`язання за договором виконала у повному обсязі: грошові кошти були передані відповідачу, таким чином, заборгованість, яка виникла у ОСОБА_2 перед відповідачем внаслідок невиконання умов кредитного договору, була погашена. Разом з тим, відповідач в порушення вимог п. 5.1 договору купівлі-продажу від нотаріального посвідчення договору ухиляється без поважних причин. Позивачка просила суд визнати дійсним договір купівлі - продажу нежитлового приміщення № 7/1997/44 від 17 грудня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем, та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, а саме: кафе літ. А-1, нежитлові прибудови літ. А'-1 літ. А2-1, загальною площею 85,9 м2, торговельний павільйон літ. В (тимчасовий), сарай літ. Г (тимчасовий), літній навіс літ. Б (тимчасовий), мостіння І, яке розташовано у АДРЕСА_1 (а.с.4-6).

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності - задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 7/1997/44 від 17 грудня 2007 року, який було укладено між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, а саме: кафе літ. А-1, нежитлові прибудови літ. А1-1, літ. А2-1, загальною площею 85,9 м2, торговельний павільйон літ. В (тимчасовий), сарай літ. Г (тимчасовий), літній навіс літ. Б (тимчасовий), мостіння І, яке розташовано у АДРЕСА_1 (а.с..44-45).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.56-62).

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Право апеляційного оскарження судових рішень є важливою гарантією захисту прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у справі, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Щодо офіційного тлумачення цієї норми Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11 -рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній і касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи та інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Тобто, апеляційну скаргу, може подати особа, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, учасниками справи є ОСОБА_1 та ПАТ "УкрСиббанк".

Предметом спору, що виник між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" - були дві вимоги про: визнання дійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості (кафе), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 17 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та визнання права власності на цей об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 на підставі укладеного договору купівлі-продажу (а.с.4-6).

Тобто, суд 1 інстанції, розглядав вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та визнання за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, як на об`єкт право власності на який було попередньо оформлено (зареєстровано) належним чином та який гр. ОСОБА_2 , було передано в іпотеку АТ "УкрСіббанк".

У 2007 році у зв`язку з невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСіббанк банк звертається до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська рішенням якого від 11.07.2007 року останньому було надано право на реалізацію предмету іпотеки - спірного нерухомого майна (а.с.17-18).

Саме на підставі цього рішення суду Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкСіббанк" уклав 17.12.2007 року з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нежитлого приміщення кафе літ. А-1, нежитлові прибудови літ А1 - 1, літ А2 - 1 загальною площею 85.9 м2, торговельний павільйон літ. В (тимчасовий), сарай літ. Г (тимчасовий), літній навіс літ. Б (тимчасовий), мостіння І, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0213 га по АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Продаж нерухомого майна відповідно до п. п. 2.1 та 2.2. договору провадиться за ціною 323 256 гривень 55 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 682-В/04 від 24 червня 2004 року, який було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (а.с. 7).

На підставі п. 2.3 договору право власності покупця ( ОСОБА_1 ) на нерухоме майно настає після внесення ним грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (АКІБ «УкрСиббанк») (а.с. 7).

На виконання умов договору 17 грудня 2007 року на розрахунковий рахунок відповідача було внесено грошові кошти у сумі 323 256 гривень 55 коп, що підтверджується копією прибутково-видаткового касового ордеру № 1 від 17 грудня 2007 року (а.с. 10) та копією довідки № 133-161-1933 від 15лютого 2010 року (а.с. 21).

17 грудня 2007 року було складено акт прийому-передачі нежитлових приміщень, відповідач передав у власність, а позивач прийняла у власність спірне нерухоме майно (а.с. 9).

Право власності на спірний обєкт нерухомості на момент відчуження було належним чином оформлено та зареєстровано, що вбачається з наступного. Так, ОСОБА_3 було придбано торговий павільйон та кафе по АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі - продажу від 17.02.2003 року та 22.03.2003 року (а.с.22).

В подальшому ОСОБА_3 було здійснено добудову придбаного нерухомого майна яке було зареєстровано. Факт реєстрації та введення в експлуатацію підтверджування: актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації від 29.09.2003 року; рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради від 28.10.2003 року № 325 "Про оформлення права власності на нежитлові приміщення, кафе по АДРЕСА_1 , згідно якого рада прийняла рішення оформити право власності та затвердити акт прийняття в експлуатацію нежитлового приміщення літ. А'-І площею-24,5 м2 та літ. А2-1 площею-22,9м2 по АДРЕСА_1 на гр. ОСОБА_3 (а.с.22-23).

Окрім цього, відповідно до листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, вбачається, що станом на 08.08.2018 року інформація за результатами пошуку за адресою земельної ділянки в Системі, виявлено реєстраційний запис щодо договору оренди землі №4065, укладеного між міською радою та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) площею 0,0213 га строком з 01.09.2003 року по 27.03.2006 року по фактичному розміщенню кіоску та кафе (а.с.66).

ОСОБА_2 набув права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу укладеного 25.06.2004 року з ОСОБА_3 (а.с.20).

З наведеного вбачається, що право власності на спірне нерухоме майно щодо якого постановлено судове рішення було належним чином зареєстровано згідно норм чинного законодавства.

Тобто, на час ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2010 року, нежитлове приміщення кафе літ. А-1, нежитлові прибудови літ А1 - 1, літ А2 - 1 загальною площею 85.9 м2, торговельний павільйон літ. В (тимчасовий), сарай літ. Г (тимчасовий), літній навіс літ. Б (тимчасовий), мостіння І, що розташовані по АДРЕСА_1 , перебувало у власності ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 25.06.2004 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. реєстр №6682 (а.с.20).

З вище викладеного, вбачається, що суд першої інстанції при ухвалення рішення від 06 серпня 2010 року про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності, не вирішував питання щодо прав, свобод, інтересів або обов`язків Дніпровської міської ради.

Оскільки, апеляційна скарга подана Дніпровською міською радою, яка не приймала участі у справі, а судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження було встановлено, що суд 1 інстанції своїм рішенням не вирішив питання про її права, свободи, інтереси або обов`язки, тому апеляційне провадження підлягає закриттю, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 352, 362 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: