Справа № 344/2569/17
Провадження № 22-ц/4808/951/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРКО» на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Татарінової О.А., ухвалене 14 травня 2019 року в м. Івано-Франківську у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРКО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ТОВ «ПЕРКО» звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість. Зокрема, за договором №2014-127 від 22 лютого 2014 року купівлі-продажу квартири у розмірі 22 731,55 грн, з яких: 11 380,00 грн - заборгованість по договору, 1 024,20 грн - 3% річних, 10 327,35 грн - інфляційні втрати; за договором №2014-СVІІ від 22 лютого 2014 року купівлі-продажу автомобільного гаражного боксу у розмірі 149 812,50 грн, з яких: 75 000,00 грн - заборгованість по договору, 6 750,00 грн - 3% річних, 68 062,50 грн - інфляційні втрати.

Позов мотивовано тим, що 22 лютого 2014 року між сторонами укладено основний договір купівлі-продажу квартири № 2014-127 та основний договір купівлі-продажу автомобільного гаражного боксу №2014-СVІІ. Відповідно до умов договорів продавець зобов`язався в строк, обумовлений п.5.1., передати у власність покупця квартиру та автомобільний гаражний бокс, що знаходяться в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Покупець зобов`язався прийняти у відповідності до умов договору і в порядку, визначеному договором, та оплатити їх вартість. Остаточна вартість квартири становить 275 380,00 грн, автомобільного гаражного боксу - 75 000,00 грн. Свої зобов`язання товариством виконано, що підтверджується актами приймання-передачі від 14 жовтня 2014 року. Натомість, відповідачем на момент передачі майна сплачено на виконання договору №2014-127 лише 264 000,00 грн. Взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості автомобільного гаражного боксу взагалі не виконано. Посилаючись на зазначені обставини просив задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ПЕРКО» за договорами купівлі-продажу квартири № 2014-127 та автомобільного гаражного боксу №2014-№СVІІ. Натомість умовами договору, підписанням сторонами актів приймання-передачі об`єктів нерухомості від 14 жовтня 2014 року, видачею відповідачу документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру підтверджено повний його розрахунок за придбане нерухоме майно. Враховуючи виконання покупцем умов договорів відсутні також підстави і для застосування частини 2 статті 625 ЦК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «Перко» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про виконання відповідачем умов договорів є помилковим, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази. В тому числі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують виконання ним взятих на себе зобов`язань. Натомість, сам лише факт передачі ОСОБА_1 документів для оформлення права власності на квартиру не може свідчити про повну оплату ним вартості придбаного майна.

ОСОБА_1 не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В засіданні апеляційного суду представники ТОВ «ПЕРКО» Калинюк Р.С. та Помазановська О.І. доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 доводів апеляційної скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду повністю відповідає зазначеним вимогам з огляду на таке.

Як правильно встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи 22 лютого 2014 року між ТОВ «Перко» в особі генерального директора Перев`язка М.М., що діє на підставі статуту, та ОСОБА_1 , після укладених попередніх договорів купівлі-продажу, укладено основний договір купівлі-продажу квартири № 2014-127 (а.с.11-12).

Відповідно до п.1.1. договору продавець зобов`язався у строк, обумовлений п.5.1., передати у власність покупцю квартиру, яка знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а покупець зобов`язався прийняти квартиру та оплатити її вартість.

Остаточна вартість майна становить 275 380,00 грн. Остаточна вартість є кінцевою і індексації не підлягає (п.1.6. договору).

Також 22 лютого 2014 року між сторонами укладено основний договір купівлі-продажу автомобільного гаражного боксу №2014-CVII (а.с.20-21). Згідно умов цього договору продавець зобов`язався у строк, обумовлений п.5.1., передати у власність покупцю автомобільний гаражний бокс, який знаходиться в багатоквартирному будинку за вищевказаною адресою, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити його вартість.

Відповідно до п.1.6. договору вартість майна становить 75 000,00 грн. Остаточна вартість є кінцевою і індексації не підлягає.

14 жовтня 2014 року ТОВ «ПЕРКО» та ОСОБА_1 підписали акт приймання-передачі квартири №127 та акт приймання-передачі автомобільного гаражного боксу № CVII (а.с.14, 23).

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статей 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як передбачено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

За положеннями статтей 79,80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.4.1. вказаних договорів до підписання основного договору, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо укладення основного договору та своєї платіжної спроможності, ОСОБА_1 передав, а товариство отримало кошти у розмірі, вказаному у попередньому договорі. На момент розрахунків за основним договором вказана сума грошових коштів в попередньому договорі зарахована як оплата повної вартості квартири та гаражного боксу (а.с.12, 21).

Враховуючи, що умовами договорів купівлі-продажу сторони підтвердили оплату повної вартості квартири та гаражного боксу, суд першої інстанції дійшов правильного переконання про виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань. А відповідно встановивши, що ТОВ «ПЕРКО» не довело наявність порушення його цивільного права та підстав позову належними та допустимими доказами, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності є малозначними справами.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі складає 172 544,05 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Таким чином, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРКО» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 16 липня 2019 року