П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 22-3411 Головуючий у1-й інстанції - Цукуров В. П.

Унікальний №357/10046/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Синюка Станіслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", про відшкодування завданих збитків та майнової шкоди,-

у с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_5 пред'явив в суд позов до ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків та майнової шкоди (а.с.3-8).

Позов обґрунтований тим, що 16 грудня 2017 року близько 16:50 год. в місті Біла Церква Київської області, на перехресті вулиць Сквирське шосе та Льва Толстого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів М-2141, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано збитків.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року у справі №369/450/18, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова суду набрала законної сили 06 квітня 2018 року.

Відповідно до висновку №286 експертного авто-товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 27 грудня 2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 255 634 грн 56 коп.

Транспортний засіб Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Відповідно до централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів винуватця вказаної ДТП на момент її настання була забезпечена за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1589837, за яким страховиком є ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта".

Позивач зазначає, що ним також сплачено за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням вказаного транспортного засобу 3 000 грн., що в розумінні ст.22 ЦК України також є збитками, які відповідач зобов'язаний їх йому відшкодувати.

Позивач просив стягнути з Відповідача в рахунок завданих йому матеріальних збитків в розмірі 258 634 грн 56 коп. та судовий збір у сумі 2586 грн 35 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 261 220 грн 91 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника, адвоката Синюка С. Л., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.128-134).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 заперечував проти її задоволення та вказав, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, повним та всебічним дослідженням доказів. Відзив аргументований тим, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи , яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був , хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Крім того, позивач зазначає, що належні та допустимі докази іншого розміру завданої шкоди стороною відповідача районному суду не надані.

З огляду на викладене, позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с.159-162).

Відзиву на апеляційну скаргу третя особа, ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта", у визначений судом строк не подала.

В суд апеляційної інстанції представник третьої особи не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду учасники справи повідомлені належним чином (а.с.153-155).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, адвоката Синюка С. Л., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, пояснення представника позивача, адвоката Гайдукова Б. Б., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення про задоволення позову міськрайонний суд вважав встановленими наступні обставини.

16 грудня 2017 року близько 16:50 год. в місті Біла Церква Київської області, на перехресті вулиць Сквирське шосе та Льва Толстого відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів М-2141, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Ця обставина підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрите у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку № 286 експертного авто-товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 27 грудня 2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 255 634 грн 56 коп.

Відповідно до централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта".

Згідно з підписаним відповідачем протоколом огляду колісного транспортного засобу, останній обізнаний з характером пошкоджень автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За встановлених обставин, ураховуючи Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у справі №6-954цс16, міськрайонний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При перевірці указаних висновків міськрайонного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідач не заперечує своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, однак зазначає, що частина відповідальності повинна бути покладена на страховика за полісом обов'язкового страхування ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта", а також, що заявлений позивачем розмір шкоди є необґрунтовано завищеним, оскільки в ремонтну калькуляцію включені деталі та агрегати, що не зазнали пошкоджень.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності покладення частини відповідальності за заподіяну ним шкоду на страховика заслуговують на увагу та можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Такий правовий висновок щодо правильного застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України суду необхідно було врахувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

Водночас при вирішенні справи міськрайонний суд не звернув уваги на вищенаведений правовий висновок, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновки міськрайонного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача як винної особи збитків у межах ліміту відповідальності страховика - ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта", де відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, не в повній мірі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення чинного законодавства України у сфері обов'язкового страхування.

За правилами ч.1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже у суду апеляційної інстанції є підстави для зміни судового рішення шляхом зменшення розміру стягнення з ОСОБА_4 на суму ліміту відповідальності страховика ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" - 100 000 грн., франшиза 0,00 (а.с.27-28).

Аргументи сторони позивача в тій частині, що ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" - страховик у даній справі, позбавлений права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 02 липня 2018 року і має у якості боржника величезну кількість незавершених виконавчих проваджень, що свідчить про неплатоспроможність страховика, не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на таке.

По-перше, показник платоспроможності не є критерієм при вирішенні питання щодо особи, яка несе відповідальність за заподіяну шкоду.

По-друге, у матеріалах справи наявне повідомлення ОСОБА_5 до ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" про дорожньо-транспортну пригоду від 18 грудня 2017 року, вхідний № 40690 (а.с.92). Відомості про те, що ТзДВ "Страхове товариство "Домінанта" є ліквідованим та виключене з Єдиного державного реєстру юридичних осіб у розпорядженні суду відсутні, навпаки, указана юридична особа є в реєстрі (а.с.13-18).

При зменшенні розміру стягнення апеляційним судом відхиляються як необґрунтовані доводи апеляційної скарги відповідача про те, що визначений районним судом відповідно до висновку № 286 експертного авто-товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного 27 грудня 2017 року, розмір матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2, в сумі 255 634 грн. 56 коп. є завищеним.

Так відповідач аргументує свою позицію тим, що експертний висновок № 286 містить позиції, які не були зафіксовані експертом під час огляду пошкодженого автомобіля: 1112 - коліс арка пер. пр. в зб. 39 001 грн. 86 коп.; 1114 - два компл. клей кол. арк. пр. 12 415 грн. 74 коп.; 7011- балка передньої вісі 33 894 грн. 84 коп.; 8730 - охолоджув. над. повв. 18 964 грн. 92 коп.; 8742 - обігрівач 70 338 грн. 06 коп.

Ці аргументи не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки, по-перше, протокол огляду експертом пошкодженого автомобіля містить вказівку на можливість прихованих дефектів (а.с.32 звор.); по-друге, фото-таблиця до експертного висновку містить фотографії пошкоджень, зокрема, правої передньої колісної арки, радіаторів, підсилювача та балки підвіски; по-третє, відомості експертного висновку № 286 та доданої до нього ремонтної калькуляції відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно цивільного процесуального законодавства,у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до ч.11 ст. 83 ЦПК України просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

У даному випадку ОСОБА_4 20 жовтня 2018 року був обізнаний про призначення розгляду справи міськрайонним судом на 24 жовтня 2018 року (а.с.127).

Про проведення судового засідання о 14:15 год. 22 листопада 2018 року ОСОБА_4 був повідомлений 01 листопада 2018 року шляхом вручення йому судової повістки (а.с.114).

16 листопада 2018 року представник відповідача, адвокат Синюк С. Л. направив до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, мотивований, зокрема, незгодою з розміром завданої позивачеві матеріальної шкоди, визначеним відповідно до висновку № 286 від 27 грудня 2017 року, який покладений в основу оскаржуваного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року. При цьому відзив на позовну заяву не містить клопотання про призначення експертизи, окремо таке клопотання у районному суді також не подавалось.

За правилом ч.3 ст. 367 ЦПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість заявити клопотання про призначення у справі авто-товарознавчої експертизи в суді першої інстанції, представником відповідача апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не убачав підстав для задоволення на стадії апеляційного розгляду справи клопотання Синюка С. Л. в інтересах ОСОБА_4 про призначення авто-товарознавчої експертизи та постановив ухвалу про відмову у його задоволенні.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Ураховуючи наведене, оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 з 261 220 грн 91 коп. до 157 461 грн 01 коп., з яких: 155 634 грн. 56 коп. - збиток унаслідок пошкодження автомобіля в ДТП (255 63,56 - 100 000); 1 826 грн. 45 коп. - витрати позивача на проведення авто-товарознавчого дослідження пропорційно до розміру збитку унаслідок пошкодження автомобіля, що підлягає відшкодуванню заподіювачем шкоди.

При зміні розподілу судових витрат за правилами ст. 141 ЦПК України унаслідок зміни судового рішення шляхом часткового задоволення апеляційної скарги (на суму 101 173 грн. 55 коп.) та часткового задоволення позову (на суму 157 461 грн. 01 коп.), виходячи з принципу пропорційності, суд покладає понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на ту зі сторін, яка їх понесла.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Синюка СтаніславаЛеонідовича в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2018 року змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 з 261 220 грн 91 коп. до 157 461 (сто п'ятдесят сім тисяч чотириста шістдесят одна) грн 01 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома