Провадження F 2/263/690/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що 04.05.1994 року на імFя: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, було видано свідоцтво про право приватної спільної власності на житло F квартиру FАДРЕСА_1, яке було зареєстровано у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». Зазначене свідоцтво було втрачено, у звFязку з чим Департаментом міського майна Маріупольської міської ради було видано його дублікат. 14.05.1994 року ОСОБА_4 помер, після його смерті вона отримала свідоцтво про право на спадщину на ј частину вказаної квартири, належну померлому. Проте, у 2017 році оригінал вказаного свідоцтва про право на спадщину був втрачений та видати його дублікат не надається можливим, у звFязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ј частину квартири FАДРЕСА_1.

Позивачка та її представник F адвокат ОСОБА_5 надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зFявилися, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута під час відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року за F20003, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, на праві приватної сумісної власності належить квартира FАДРЕСА_1 /а.с. 6/.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-НО F993965, помер ОСОБА_4 14.05.1994 року /а.с. 15/.

Згідно з довідкою МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 03.04.2018 року за F1056, квартира FАДРЕСА_1, зареєстрована за: ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право на спадкування від 14.12.1994 року за F1-371 та свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року за F20003, Ѕ частина, ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року за F20003, ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року за F20003, по ј частки за кожним /а.с. 10/.

Відповідно до листа Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 18.04.2018 року за F278/01-12, а також листа ГТУЮ у Донецькій області Міністерства юстиції України від 29.03.209 року за F1235/01-16, адресованих ОСОБА_1, видати дублікат свідоцтва про право на спадкування від 14.12.1994 року за F1-371 не виявляться можливим, оскільки всі документи Першої Маріупольської державної нотаріальної контори за 1943-2001 роки прийняті на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до якого відсутній.

Згідно з довідкою Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 10.04.2019 року за F2484/су/101/01-2019, ОСОБА_1 зверталася 26.03.2019 року Центрального ВП ГУНП в Донецькій області з приводу втрати свідоцтва про право на спадкування від 14.12.1994 року за F1-371, виданого на її імFя.

Крім того, у випуску газети «Приазовський робочий» від 17.04.2019 року F28 було розміщено оголошення про недійсність свідоцтва про право на спадкування від 14.12.1994 року за F1-371.

Таким чином, позивачка довела факт смерті спадкодавця, склад спадщини, своє право спадкувати, факт прийняття нею спадщини та отримання свідоцтва про право на спадкування, а також факт втрати оригіналу вказаного свідоцтва.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предFявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивачка позбавлена можливості захистити свої права як власника майна іншим чином, окрім як в судовому порядку, беручи до уваги визнання відповідачами позовних вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиїх прав чи законних інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на ј частину квартири FАДРЕСА_1, задовольнивши позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України, ст, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258-259, 268 ЦПК, суд F

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Перша Маріупольська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири F задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на ј частину квартири FАДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова