Справа № 127/2-200/2004
Провадження № 22-ц/801/1619/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуСправа № 127/2-200/2004м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2019 року, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Антонюком В.В.,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Гавриліва А.В. за участю Печерського районного ВДВС м. Києва з вимогою про її скасування та зобов`язання вчинити виконавчі дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2019 скаргу було залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що вона постановлена судом з порушення норм процесуального права, не повно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Крім того, просить поновити йому строк для звернення до суду зі скаргою про порушення його прав стягувача з боку зацікавлених осіб.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Від ОСОБА_1 надійшла заява , в якій він просить розгляд його скарги відкласти, оскільки від перебуває на лікуванні до 06.08.2019 або зупинити провадження у справі до його одужання.

Суд вирішив відмовити у задоволенні даного клопотання, в зв`язку з безпідставністю та враховуючи дотримання процесуальних строків, а апеляційну скаргу розглянути у відсутність нез`явившихся осіб, неявка яких не перешкоджає її розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду та повернення її заявнику, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що скарга на постанову державного виконавця від 28.01.2019, яка отримана скаржником 19.02.2019 подана до суду ним лише 19.06.2018, тобто із пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 449 ЦПК України, а підстави для поновлення строку відсутні, в зв`язку з відсутністю доказів поважності його пропуску.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно з ч.2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Гаврилівим А.В. від 28.01.2019 , яка предметом оскарження, закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1272/2-200/04.

В обґрунтування поновлення строку ОСОБА_1 посилається на те, що копію вказаної постанови він отримав 19 лютого 2019 року, а зі скаргою звернувся вперше до суду вчасно, а саме 26.02.2019 року, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 11.06.2019 року було залишено без розгляду, в зв`язку з пропуском процесуального строку на її оскарження.

Ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вінницький апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для поновлення строку, адже обставин, які б вказували на поважність пропуску такого ані скарга, ані додана до неї заява не містять.

Тому висновок суду про залишення скарги без розгляду є правильним.

Однак звертає увагу на наступне. Так, вирішуючи дане питання, суд свій висновок крім іншого мотивував тим, що постанову державного виконавця Яворовенко М.М. отримав 19.02.2019 року. Однак, як встановлено колегією суддів, доказів на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять.

Такий висновок суду є необґрунтованим, однак не впливає на правильність постановленої судом ухвали, якою по суті правильно вирішено це питання.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що пропущений строк ним від нього не залежав, а залежав виключно від суду першої інстанції, який не вирішив це питання при розгляді аналогічної скарги, не може слугувати належним доказом існування обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороні у справі процесуальних дій.

Так в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Гаврилівим А.В. від 28.01.2019.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.06.2019 ухвала суду першої інстанції від 11.04.2019 за наслідками розгляду скарги була скасована, а скарга ОСОБА_1 була залишена без розгляду.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд апеляційної скарги виходив із того, що підстави для поновлення процесуального строку для звернення до суду із скаргою відсутні. Доводи, що ОСОБА_1 отримав постанову ДВС 19.02.2019 та звернувся до суду 26.02.2019 тобто в межах 10 денного строку не заслуговують на увагу, оскільки скаржником на підтвердження цієї обставини не було надано відповідних доказів. Не містять такі докази і матеріали вказаної справи.

На переконання колегії суддів перебування раніше на розгляді в Вінницькому міському суді Вінницької області скарги ОСОБА_1 на туж саму постанову державного виконавця не впливає на пропуск ОСОБА_1 процесуального строку і не є підставною для його поновлення при зверненні до суду 19.06.2019.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, а тому до уваги не приймаються.

В силу повноважень, визначених ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати поновлення процесуального строку, про який просить ОСОБА_1 , адже такі питання відносіться до компетенції суду першої інстанції, куди безпосередньо продається скарга.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий М. М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т. М. Шемета