ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року

м. Черкаси

Справа 704/1145/18 Провадження № 22-ц/793/1031/19

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Єльцов В.О., Карпенко О.В.,

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач- Звенигородська місцева прокуратура;

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області, ОСОБА_1 ;

третя особа - Селянське (фермерське) господарство «Еталон»;

особа, що подала апеляційну скаргу - Прокуратура Черкаської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2019 року (ухвалене в приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Фролова О.Л. 26 квітня 2019 року о 13:15) у справі за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, ОСОБА_1 , третя особа Селянське (фермерське) господарство «Еталон» про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди недійсними,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

14 вересня 2018 року заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області, звернувся в суд з позовом до ГУ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Черкаській області, ОСОБА_1 , третя особа СФГ «Еталон» про визнання незаконними і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди недійсними.

Мотивуючи позовні вимоги тим, що наказами ГУ Держземагенства у Черкаській області № ЧК/:01:001/00001802 та № ЧК/:01:001/00001803 від 31 грудня 2013 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 34,6322 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та 31,0199 га з кадастровим номером НОМЕР_2 в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області та відповідно до договору оренди землі від 31 грудня 2013 року надано дані земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства.

Разом з тим, установлено, що відповідно до договорів суборенди від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_1 передав СФГ «Еталон» за плату земельні ділянки у строкове платне володіння і користування, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 34,6322 га та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 31,0199 га.

До моменту подання заяви про отримання ОСОБА_1 вищевказаних земельних ділянок в оренду, останнім вже було надано в оренду для ведення фермерського господарства шість земельних ділянок загальною площею 233 га, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: № НОМЕР_3 площею 81,0470 га, № НОМЕР_4 площею 47,0176 га, № НОМЕР_5 площею 25,5759 га, № НОМЕР_6 площею 24 га, № НОМЕР_6 площею 3,5 га, № НОМЕР_7 площею 52,8730 га. В подальшому ОСОБА_1 02 грудня 2013 року створено ФГ «Зерно Життя».

Таким чином ОСОБА_1 , створивши на момент звернення до ГУ Держземагенства у Черкаській області ФГ «Зерно Життя», повторно отримав земельні ділянки в оренду уникнувши земельних торгів, які передбачені приписами ст. 124 ЗК України.

Виходячи з викладеного позивач вважає, що накази ГУ Держземагенства у Черкаській області №ЧК/:01:001/00001802 та №ЧК/:01: 001/00001803 від 31 грудня 2013 року про затвердження документації з землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 прийняті з порушенням законодавства, а тому підлягають визнанню незаконними та скасуванню, водночас договори оренди даних земельних ділянок укладені між ГУ Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_1 просив визнати недійсними.

Також просив суд поновити строки позовної давності, так як про факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності прокурору стало відомо з інформації отриманої від Колодистенської сільської ради № 150 від 25.05.2018.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2019 року позов заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури залишено без задоволення з підстав спливу позовної давності.

Рішення мотивовано тим, що оскаржувані накази були прийняті ГУ Держземагенства 31 грудня 2013 року, договори оренди укладені в той же час. Договори зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно держаним реєстратором Тальнівського районного управління юстиції Чухляном С.В. 04 лютого 2014 року, до суду заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури С. Зубенко із зазначеним позовом звернувся 14 вересня 2018 року, а доказів на підтвердження того, що про порушення закону працівники прокуратури дізнались тільки у вересні 2018 до суду не надано.

Судом зазначено, що в позовній заяві взагалі не вказано коли та на підставі чого було встановлено факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок, показами свідків також підтверджено факт того, що працівникам прокуратури було достовірно відомо про передачу земельних ділянок ОСОБА_1 і про конфлікт, який виникнув відразу після вказаної передачі земельних ділянок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 05 червня 2019 року Прокуратура Черкаської області вважаючи, що рішення суду постановленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що привело до невідповідності висновків суду викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила його скасувати та постановити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що твердження суду про ненадання прокурором доказів, щодо обізнаності про порушення норм законодавства при укладенні даних договорів лише у вересні 2018 року не відповідає дійсності, оскільки у змісті позовної заяви зазначено, що про факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в порушення вимог ст. 134 ЗК України в частині конкурсного набуття прав на землі державної власності, стало відомо з листа Колодистенської сільської ради Черкаської області № 150 від 25 травня 2018 року.

При направленні позову до суду прокурором надано докази на підтвердження факту незаконного користування спірними земельними ділянками, здобуті після того як прокурору стало відомо про нього із вищезазначеного листа.

Натомість будь-яких належних допустимих доказів, за переконанням скаржника, які б свідчили про обізнаність прокуратури щодо передачі земельних ділянок ОСОБА_1 до початку досудової підготовки матеріалів вказаного позову, окрім показів свідків, не встановлено.

Водночас зазначив, що суд застосовуючи до вказаних правовідносин строки позовної давності, за наявності поважних причин їх пропущення, не перевірив їх на предмет порушення прав або охоронюваних інтересів позивача.

Крім того, просив стягнути з відповідача понесені судові витати.

У відзиві ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, поданому 01 липня 2019 року, зазначено, суд розглянув справу по суті і дійшов вірного висновку виходячи із встановлених обставин справи, які підтверджені матеріалами справи та не спростовані прокурором.

Вважає, що прокурор не довів той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права в контексті вимог ЦПК України, згідно якого він зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 10 липня 2019 року на 10:30 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора Синецької О.Ю, представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Єсика В.О. та представника третьої особи Кособлика В.Д., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За ч. 2 ст. 4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 56 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами, що наказом ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року № ЧК/:01:001/00001802 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 34,6322 га в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в адмінмежах Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 34,6322 га. з кадастровим № НОМЕР_1 в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства. (т. 1 а.с. 24)

Наказом ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року № ЧК/:01:001/00001803 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 31,0199 га в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в адмінмежах Колодистенської сільської ради Тальнівського району та надано земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності площею 31,0199 га. з кадастровим № НОМЕР_2 в оренду терміном на 10 років для ведення фермерського господарства. (т. 1 а.с.25)

На підставі наказу ГУ Держземагентства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року № ЧК/:01:001/00001802 між ГУ Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_1 31 грудня 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 площею 34,6322 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно держаним реєстратором реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області Чухляном С.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 лютого 2014 року за індексним № 10634549 (т. 1 а.с. 29, 38-40).

Згідно наказу ГУ Держземагенства у Черкаській області від 31 грудня 2013 року № ЧК/:01:001/00001803 між ГУ Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_1 31 грудня 2013 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_2 площею 31,0199 га, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно держаним реєстратором реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області Чухляном С.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 лютого 2014 року за індексним № 10633144. (т. 1 а.с. 35, 47-49).

Відповідно до Договору суборенди земельної ділянки від 29 жовтня 2014 року укладеного між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем СФГ «Еталон», орендар ОСОБА_1 передав у суборенду земельну ділянку, що перебуває у державній власності з кадастровим № НОМЕР_2 загальною площею 31,0199 га у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення строком на 9 років 2 місяці до 31 грудня 2023 року (а.с. 58,59).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 28812136, право суборенди СФГ «Еталон» на земельну ділянку площею 31,0199 з кадастровим № НОМЕР_2 зареєстровано державним реєстратором Віслобоковим Б.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2014 року за індексним № 16853992 (т. 1 а.с. 60).

Відповідно до Договору суборенди земельної ділянки від 29 жовтня 2014 року укладеного між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем СФГ «Еталон» орендар ОСОБА_1 передав у суборенду земельну ділянку, що перебуває у державній власності з кадастровим № НОМЕР_1 загальною площею 34,6322 га у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення строком на 9 років 2 місяці до 31 грудня 2023 року (т. 1 а.с.61-62).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 28809765, право суборенди СФГ «Еталон» на земельну ділянку площею 34,6322 з кадастровим № НОМЕР_1 зареєстровано державним реєстратором Віслобоковим Б.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2014 року за індексним номером 16852765 (т. 1 а.с. 63).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, СФГ «Еталон» знаходиться в с. Колодисте Тальнівського району Черкаської області та має вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (т.1 а.с.64-69).

Рішенням Тальнівської районної ради Черкаської області від 23 січня 2015 року № 36-8/VI районна рада затвердила технічну документацію з розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 34,6322 га з кадастровим № НОМЕР_1 , яка надається в оренду ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 83).

Згідно з рішенням Тальнівської районної ради Черкаської області від 15 вересня 2015 року № 41-18/VI районна рада затвердила технічну документацію з розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 31,0199 га з кадастровим номером НОМЕР_8 , яка надається в оренду ОСОБА_1 (т.1 а.с. 84).

З інформації ГУ ДФС у Черкаській області Державної фіскальної служби України від 03 вересня 2018 року вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами: № НОМЕР_2 площею 31,0199 га та № НОМЕР_1 площею 34,6322 га протягом 2015-2018 років декларує СФГ «Еталон» (т.1 а.с. 77).

Згідно з інформацією Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 10 липня 2018 року, орендну плату відповідно до договорів суборенди від 29 жовтня 2014 року за оренду земельних ділянок площею 31,0199 га з кадастровим № НОМЕР_2 та площею 34,6322 га з кадастровим № НОМЕР_1 сплачує СФГ «Еталон» (т. 1 а.с. 79).

Відповідно до інформації ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 10 липня 2018 року за громадянином ОСОБА_1 у період з 31 грудня 2013 року по 29 жовтня 2014 року та по дату видачі самої довідки сільськогосподарська техніка не зареєстрована (т. 1 а.с. 81).

Водночас, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 з 29 червня 2016 року являється керівником ФГ «Юг - Агрострім», що відповідно має юридичну адресу: Черкаська область , Тальнівський район, м. Тальне, вул. Скворцова, 40 (т.1 а.с. 121).

З матеріалів справи вбачається, що позов прокуратурою був поданий до суду 14 вересня 2018 року.

У позовній заяві прокуратурою зазначалось, що про дані порушення інтересів держави, їм стало відомо, зокрема, з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірних земельних ділянок, які сформовані 19 липня 2017 року та листа Колодистенської сільської ради від 25 травня 2018 року за № 150 на запит Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності (т. 1, а.с. 126-129).

При цьому ОСОБА_1 вказував, що фактично позивач з лютого 2014 року мав можливість отримати із Державного реєстру речових прав інформацію про оскаржувані накази та договори, які датовані 2013 роком, а їх дані внесені в реєстр в лютому 2014 році. При цьому прокурор звернувся до суду лише у 2018 році, тобто після спливу строку позовної давності та не надав доказів, які свідчили б про поважність пропуску строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 522/14452/15-ц та постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року (провадження № 3-21гс15), від 01 липня 2015 року (провадження № 6-178цс15), від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15) та від 08 червня 2016 року (провадження № 6-3029цс15), за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), прийшла до висновку, зокрема, про те що в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183 цс 18), у постанові.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації (OAO Neftyanaya kompaniya YUKOS v. Russia); пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (Case of Stubbings and others v. The United Kingdom)).

При цьому, апеляційний суд враховує, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Таким чином, встановивши, що інформація про спірні договори міститься в Державному реєстрі речових прав з лютого 2014 року, що даний спір був загальновідомим з 2013 року, оскільки його було освітлено в пресі, на телебаченні та на сайті «YouTube», що мешканці села Колодисте Тальнівського району Черкаської області зверталися до прокуратури, проводили мітинги, однак до 2018 року жодної реакції прокуратури на даний конфлікт не було, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про застосування строків позовної давності у даних правовідносинах.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що прокуратурою не наведено, що саме стало підставою для отримання вказаної інформації та що перешкоджало зробити це раніше, до спливу строку позовної давності.

З вищевказаних підстав не заслуговують на увагу і доводи скаржника відносно того, що про факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення стало відомо з листа Колодистенської сільської ради датований 25 травня 2018 року №150.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що лист Колодистенської сільської ради датований 25 травня 2018 року № 150 на № 141-298 вих18 від 23 травня 2018, при цьому в позовній заяві зазначено, що прокуратурою отримано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірних земельних ділянок, які сформовані 19 липня 2017 року, таким чином прокуратурою було направлений запит до сільської ради майже через рік після отримання інформації з Державного реєстру речових прав.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними, були предметом розгляду суду, яким дана належна оцінка та висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги дійшов висновку, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи і підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.О. Єльцов

О.В. Карпенко