У Х В А Л А

21 червня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко О.В.,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що на примусовому виконанні Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий лист №2-23551/2010, видний на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2011 року про стягнення із скаржника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з початку відкриття виконавчого провадження по червень 2018 року скаржник справно сплачував аліменти на утримання сина та борг по сплаті аліментів був відсутній, однак 15 червня 2018 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що надійшла заява ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа. З липня 2018 року по квітень 2019 року скаржником перераховувались кошти безпосередньо на картковий рахунок сина ОСОБА_3 . Зазначає, що 24.04.2019 року його викликала державний виконавець та він дізнався, що ОСОБА_4 повторно звернулась до ДВС з заявою про примусове стягнення аліментів на утримання сина ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до довідки-розрахунку, складеною державним виконавцем, заборгованість боржника станом на 03.05.2019 року становила 5 917,88 грн. З даною заборгованістю скаржник не погоджується, оскільки державним виконавцем не враховані суми, які боржник сплачував на картку сина. А тому, останній просив визнати дії державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Овдієнко Я.В. про стягнення заборгованості в розмірі 5 917,88 грн. за період з грудня 2018 року по травень 2019 року неправомірними; скасувати заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 5 917,88 грн., що нарахована на підставі довідки-розрахунку №57872965 від 03.05.2019 року, видана заступником начальника відділу Білоцерківського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Овдієнко Я.В.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, представник скаржника ОСОБА_5 направила до суду заяву про розгляд скарги за їх відсутності, скаргу підтримала в повному обсязі.

Начальник відділу Білоцерківського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Овдієнко Я.В. в судове засідання не з`явилась, про час та день слухання справи була повідомлені належним чином, направила до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, свою позицію щодо скарги не висловила.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та день слухання справи була повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Статтею ст.447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.2 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зі змісту ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2011 № 2-23551/2010 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.11.2010 року.

На підставі вказаного рішення 07.02.2011 року стягувачу було видано виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області перебував вказаний виконавчий лист ВП №30075429 та 15.06.2018 року державним виконавцем Бітюковою М.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документу , оскільки стягувач ОСОБА_2 звернулась із заявою щодо повернення виконавчого документа, борг відсутній по сплаті аліментів, претензій немає.

10.12.2018 року заступником начальника відділу Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко Яною Василівною відкрито виконавче провадження №57872965 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення із скаржника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з повторним зверненням стягувача з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, проведеного заступником начальника відділу Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко ОСОБА_6 Василівною станом на 03.05.2019 року нарахована заборгованість у розмірі 5 917,88 грн., що підтверджується листом від 03.05.2019 року №578729665.

Як вбачається з зазначеного розрахунку, заборгованість утворилась за період з грудня 2018 року по травень 2019 року (включно).

Однак, державним виконавцем не були враховані сплачені боржником кошти: 22.12.2018 в розмірі 2020,22 грн., 12.02.2019 в розмірі 2000,00 грн., 14.03.2019 в розмірі 2000,00 грн., які були внесені на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який було відкрито на ім`я ОСОБА_7 , та в розрахунку заборгованості, наданої державним виконавцем надходження таких сум коштів, в рахунок сплати аліментів, за період з грудня 2018 року по 03.05.2019 не відображено.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо неправомірних дій державного виконавця по підготовці та складенню розрахунку заборгованості заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено, при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшим державним виконавцем не враховано всі виплати, які ОСОБА_1 фактично здійснив за період з 22.12.2018 по березень 2019 року включно, в зв`язку з чим наведений розрахунок заборгованості не відповідає дійсності.

Тому розрахунок заборгованості є невірним та підлягає скасуванню.

Згідно зст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Разом з тим, як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року N 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів щодо проведення належного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а тому дії виконавця слід визнати неправомірними.

При цьому суд зазначає, що у разі виникнення спору щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом в порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, про що також зазначив Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 756/13754/14-ц.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 1, 2, 3, 18, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451, 352, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати розрахунок заборгованості №57872965 від 03.05.2019 року, складений заступником начальника Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко Я.В. щодо встановлення заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель