Справа № 750/256/19
Провадження № 2/750/626/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Хамайко С. В., позивача ОСОБА_1, представника позивачів адвоката ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про вселення,

в с т а н о в и в:

09.01.2019 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі відповідач) про вселення в квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначили, що відповідач протиправно змінив вхідні двері квартири, чим створив перешкоди у фізичному потраплянні до квартири та унеможливив користування нею.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивачів адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав. Він підтримав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач придбав спірну квартиру 22.06.2017 на електронних торгах, проведених за дорученням державної виконавчої служби з метою реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_1, і є законним власником цієї квартири; з моменту придбання відповідач безперешкодно користується зазначеною вище квартирою, в якій відсутні речі позивачів, при цьому він не бажає, щоб до квартири вселялися позивачі, оскільки цим буде порушено його право приватної власності на житло.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_6 (сусід позивачів) стверджував, що, принаймні до 2016 р. позивачі постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки в цей час він періодично заходив до вказаного помешкання у справах до ОСОБА_1 Після 2016 р. він до спірної квартири не заходив, але періодично зустрічав позивачів або в підїзді будинку або поруч із ним. В липні 2018 р. він бачив як незнайомі чоловіки здійснювали заміну старих деревяних вхідних дверей Квартири на нові металеві двері коричневого кольору; через деякий час він зустрів у підїзді будинку позивача ОСОБА_4, який поскаржився йому на те, що не може потрапити до квартири, через те, що сторонні особи поміняли вхідні двері.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.01.2013 № 5 (далі Квартира; а.с. 14).

Внаслідок проведених електронних торгів, право власності на Квартиру перейшло до відповідача, що підтверджується нотаріально посвідченим свідоцтвом від 22.06.2017 № 376, виданим на підставі акту державного виконавця, затвердженого начальником Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 15, 16).

Дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_6 і довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 25.09.2017 про реєстрацію місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_2 станом на 22.09.2017 (тобто вже після продажу Квартири відповідачу), які в сукупності узгоджуються між собою, при цьому не спростовані відповідачем, підтверджується факт постійного проживання позивачів у Квартирі до 2016 р.; вказані докази також підтверджують, що починаючи з 2016 р. і до моменту заміни відповідачем вхідних дверей позивачі продовжували користуватися Квартирою і не мали наміру втрачати своє право користування нею.

Матеріалами справи, а саме: заявою позивача ОСОБА_4 про скоєння кримінального злочину від 14.07.2018, адвокатським запитом від 23.01.2019 та відповіддю на цей запит начальника Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 30.01.2019 (а.с. 48, 64-66) підтверджується факт звернення позивача ОСОБА_4 із заявою про скоєння кримінального правопорушення, яке виражається в тому, що 12.07.2018 здійснено заміну вхідних дверей Квартири, що унеможливило фізичне потрапляння позивача до Квартири та користування нею.

Зазначене дає суду підстави вважати доведеним факт створення відповідачем позивачам перешкод у фізичному потраплянні до Квартири, чим позивачів фактично позбавлено право користування нею.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Враховуючи ту обставину, що відповідач самовільно (без рішення суду) позбавив позивачів права користування Квартирою, що суперечить приписам статті 47 Конституції України, і в такій спосіб протиправно позбавив їх права на житло, порушені права позивачів підлягають захистові в судовому порядку шляхом їх вселення в Квартиру.

Таким чином, предявлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити. Вселити ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) і ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання відсутнє; РНОКПП НОМЕР_2) в квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_3).

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) 768 грн 40 коп. у відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання відсутнє; РНОКПП НОМЕР_2) 768 грн 40 коп. у відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня проголошення в порядку, передбаченому статтею 355 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев