Справа № 216/7136/18
провадження №2/216/1564/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді - Бутенко М. В.

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна,

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна, який обґрунтовує тим, що 12.12.2018 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що 1/4 частина нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_1 та яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності, знаходиться під забороною відчуження, тобто накладено арешт. В інформаційній довідці зазначено, що арешт на 1/4 частину вказаного майна було накладено на підставі Постанови б/н від 21.03.2003 відділом державної виконавчої служби Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу та зареєстрований 27.10.2016 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою. Даною постановою було зазначено, що об'єктом обтяження на яке накладається арешт - є 1/4 частина вищевказаного майна, власником якої, тобто 1/4 частини є - ОСОБА_1 . Після звернення до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, для з'ясування вказаних обставин, 18.12.2018 року було отримано письмову відповідь, згідно якої з'ясовано, що на виконанні вказаного відділу не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 . Також, в наданій відповіді зазначено, що надати детальну інформацію стосовно виконавчого провадження на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно боржника, тобто ОСОБА_1 неможливо, оскільки, дане виконавче провадження було завершено та передано на зберігання до архіву. Разом з цим, у вказаній відповіді зазначено, що відповідно до п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять три роки, після чого вони підлягають знищенню. Водночас у своїй відповіді вказаний відділ державної виконавчої служби повідомляє, що майно, належне на праві власності боржнику, може бути звільнено з-під арешту на підставі рішення відповідного суду.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з'явилися, представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд позовної заяви у його відсутності, заяву підтримує та просить суд її задовольнити, розглядати без застосування технічного запису.

Представник Центрально-міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направили на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 12.12.2018 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що 1/4 частина нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_1 та яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності, знаходиться під забороною відчуження, тобто накладено арешт. В інформаційній довідці зазначено, що арешт на 1/4 частину вказаного майна було накладено на підставі Постанови б/н від 21.03.2003 відділом державної виконавчої служби Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу та зареєстрований 27.10.2016 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою. Даною постановою було зазначено, що об'єктом обтяження на яке накладається арешт - є 1/4 частина вищевказаного майна, власником якої, тобто 1/4 частини є - ОСОБА_1 . Після звернення до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, для з'ясування вказаних обставин, 18.12.2018 року було отримано письмову відповідь, згідно якої з'ясовано, що на виконанні вказаного відділу не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 . Також, в наданій відповіді зазначено, що надати детальну інформацію стосовно виконавчого провадження на підставі якого державним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно боржника, тобто ОСОБА_1 неможливо, оскільки, дане виконавче провадження було завершено та передано на зберігання до архіву. Разом з цим, у вказаній відповіді зазначено, що відповідно до п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять три роки, після чого вони підлягають знищенню. Водночас у своїй відповіді вказаний відділ державної виконавчої служби повідомляє, що майно, належне на праві власності боржнику, може бути звільнено з-під арешту на підставі рішення відповідного суду.

Згідно відповіді з відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі ради надано інформацію про те, що я, ОСОБА_1 , знятий з реєстрації 23.11.1999, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, я, ОСОБА_1 є власником приватної спільної частки 1/4 частини трьохкімнатної квартира загальною площею 65,7 (кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнанихабо оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права, зокрема - визнання права власності особи на майно.

Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідност. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки.

Пунктом 8.19 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» зазначається, що завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.

Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Частиною третьою статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги п ОСОБА_1. в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.56, 57, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.16, 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 13, 30, 76-89, 223, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомог ОСОБА_1 ол ІНФОРМАЦІЯ_1 родження, а саме з 1/4 частини, яке розташоване за АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної частки власності, який було накладено постановою б/н від 21.03.2003, виданої відділом державної виконавчої служби Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зареєстрований 27.10.2006 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя М. В. Бутенко