Справа №345/1849/19
Провадження № 2/345/899/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мигович О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 10.06.1988 року. В цьому свідоцтві зазначено, що дане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 Довідкою виконкому Новицької сільської ради від 05.03.2019 року №370 підтверджується, що згідно із записом в погосподарській книзі №12 на день смерті ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані і проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки колгоспний двір - це спільна сумісна власність, то у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, також зазначено, що на Свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому 10.06.1988 року виконкомом Новицької сільської ради, замість гербової печатки УРСР пізніше проставлена гербова печатка України із тризубом. Водночас позивач зазначає, що віднесення двору до колгоспного є неправильним, так як ОСОБА_3 членом колгоспу не була, а перебувала у трудових відносинах з колгоспом. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , а саме в цілому на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що в довідці ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» зазначено, що домоволодіння належить членам колгоспного двору, а колгоспний двір - спільна сумісна власність, а тому слід визначити згідно зі ст.356 ЦК України частки кожного члена колгоспного двору у праві спільної власності (а.с.9). Також зазначено, що на Свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому 10.06.1988 року виконкомом Новицької сільської ради, замість гербової печатки УРСР пізніше проставлена гербова печатка України із тризубом

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого 10.06.1988 року виконкомом с. Новиця, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №61 від 14.04.1988 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , належав членам колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до довідки від 05.03.2019 року №376 від 05.03.2019 року №370 підтверджується, що згідно із записом в погосподарській книзі №12 на день смерті ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані і проживали ОСОБА_1 - позивач та ОСОБА_2 - відповідач - (а.с.12).

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

15 квітня 1991 року введено в дію Закон України «Про власність», яким передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні.

Водночас застосування норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим.

Відповідно до п. 20 Порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками № 69 в рядку «Суспільна група господарства» записується станом на 1 січня відповідного року одна із таких суспільних груп: господарство працівника колективного сільськогосподарського підприємства, господарство робітника, господарство службовця, господарство особи, що займається індивідуальною трудовою діяльністю, селянське (фермерське) господарство, господарство інших категорій населення (служитель релігійного культу та ін.).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Суспільна група господарства визначається залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян одноосібників.

Отже, оскільки ОСОБА_3 не була членом колгоспу, домоволодіння в АДРЕСА_1 не відносилось до категорії «колгоспний двір».

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина в цілому на будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорту на домоволодіння за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.14-19) вбачається, що інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 410 617 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 259, ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: в цілому на індивідуальний житловий будинок з господарськми будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківсько апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: