Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/494/19
УХВАЛА

21 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Терентьєва Г.В., розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачу, -

встановив:

20 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області зі скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа № 2-1317/10, який виданий Миколаївським районним судом Львівської області.

Згідно з положеннями ст. 447, ч. 1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З поданої до Миколаївського районного суду Миколаївської області скарги вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» оскаржує рішення державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби у Львівській області з примусового виконання виконавчого листа № 2-1317/10, виданого 08 грудня 2010 року Миколаївським районним судом Львівської області.

З вказаного слідує, що суд, який розглянув справу, як суд першої інстанції, є Миколаївський районний суд Львівської області.

Отже, скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачу не відноситься до територіальної підсудності Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За таких обставин, суд вважає, що хоча цивільно-процесуальним законодавством і не врегульований порядок вирішення питання про направлення скарги за підсудністю, але, з урахуванням того, що ЦПК України врегульоване питання щодо направлення позовної заяви за підсудністю, то суд вважає таке положення процесуального закону подібного, а тому слід застосувати аналогію закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, справу на підставі п. 1) ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить передати на розгляд Миколаївського районного суду Львівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 32, ч. 9 ст. 187, ч. 1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Цивільну справу № 480/494/19 за скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачу,- передати на розгляд Миколаївського районного суду Львівської області.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п’ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Терентьєв

21.03.2019