Справа № 308/4941/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду про повернення заяви щодо забезпечення позову, постановлену 08 травня 2019 року головуючим суддею Придачук О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. У забезпечення даного позову ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно в межах позовних вимог та заборони відчуження такого майна.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2019 року заяву про забезпечення позову повернуто ОСОБА_1 .

Заперечуючи законність ухвали суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати таку як незаконну, необґрунтовану та таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановивши у справі постанову про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в особі адвоката Ракущинець А.А. заперечив доводи скарги, мотивуючи тим, що суд 1-ї інстанції здійснив правильну процесуальну дію, повернувши заяву про забезпечення позову, так-як остання не відповідає нормам процесуального законодавства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Подавши у травні 2019 року позов про стягнення боргу, ОСОБА_1 одночасно подав і заяву про забезпечення позову. Яка мотивована тим, що ОСОБА_2 вчиняються дії по відчуженню належного йому майна, що вказує на намір ухилення від повернення боргу. А тому, необхідно накласти арешту на рухоме і нерухоме майно в межах позовних вимог та заборонити відчуження такого майна.

Але, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто останньому. Суд 1-ї інстанції виходив з того, що заявник не надав документів, які б вказували на те майно на яке необхідно накласти арешт; не надано документів, які б підтверджували наявність та належність майна відповідачу; не зазначено обставини, які б свідчити про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, та необґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу - одним із заходів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 15 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

При цьому відповідно до частин 3, 4 статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення доказів і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.

У справі, яка переглядається, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на все належне відповідачу нерухоме та рухоме майно в межах розміру позовних вимог, та заборонити вчиняти дії по його відчуженню, як визначено статтею 150 ЦПК України.

Таким чином, заява містила достатню інформацію щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України, а тому питання щодо недостатності інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених ч. 9 ст. 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

А звідси, суд 1-ї інстанції повертаючи позивачу заяву про забезпечення позову, на зазначене уваги не звернув, і припустився порушень норм процесуального права.

За таких обставин та з огляду на допущені порушення судом 1-ї інстанції норм процесуального права, оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про забезпечення позову на стадії апеляційного перегляду, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Апеляційний суд не розглядає вимоги, що не були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції.

Предметом апеляційного розгляду є ухвала про повернення позивачу заяви про забезпечення позову, і саме на доводах щодо незаконності та скасування такої ухвали суду ґрунтується апеляційна скарга. Судом 1-ї інстанції питання про забезпечення позову по суті не вирішувалось. А тому, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини, які не були встановлені судом 1-ї інстанції. Та за цих обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - направленню до суду 1-ї інстанції для розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог статей 374, 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у разі порушення судом норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2019 року про повернення заяви щодо забезпечення позову постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 травня 2019 року про повернення заяви щодо забезпечення позову, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: