Дата документу 11.06.2019 Справа № 554/4279/19
Справа №554/4279/19
Провадження № 2/554/1775/2019
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Бугрія В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сороки Ю.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності нежитлове приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до Полтавської міської ради, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, в якому просила визнати право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 , яке складається з: хол (1-1) пл.10,6 кв.м., коридор (1-2) пл. 5,4 кв.м., кабінет (1-3) пл.6,7 кв.м., кабінет (1-4) пл.15,7 кв.м., кабінет (1-5) пл.8,2 кв.м., санвузол (1-6) пл.2,4 кв.м., санвузол (1-7) пл.3,4 кв.м., кабінет (1-8) пл.26,9 кв.м., коридор (1-9) пл. 3,0 кв.м., кабінет (1-10) пл.6,0 кв.м., кабінет (1-11) пл.13,1 кв.м., загальною площею 101,4 кв.м.; припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 101,6 кв.м., житловою площею 72,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; судові витрати покласти на позивача.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач ОСОБА_1 посилається на таке.

Так, позивач є власником квартири за вищевказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2018 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01. Зазначає, що квартира була переобладнана в нежитлове приміщення громадську будівлю. Власники квартир, які знаходяться по сусідству, надали дозвіл на переобладнання позивачем квартири в нежитлове приміщення. Балансоутримувач будинку КП «ЖЕО №2» ПМР не заперечує проти переведення квартири з житлового фонду в нежитловий фонд з відповідним переобладнанням, якщо такі дії не будуть нести порушення діючих нормативно-правових актів, а також будуть дотримані будівельні норми під час виконання будівельних робіт. Відповідно до звіту технічного огляду вказаного приміщення встановлено, що даний об`єкт відповідає діючим будівельним нормам, санітарно-епідеміологічним та пожежним нормам і правилам для даного типу будівель, а також не порушує права інших осіб. Таким чином, позивачем, як власником нерухомого майна, фактично було проведено зміну цільового призначення приміщення квартири, а саме: з житлового в нежитлове громадську будівлю, а тому після проведення будівельних робіт проживання в приміщенні стало неможливим, оскільки відсутня кухня, ванна та житлова кімнати, що підтверджується технічною документацією на дане приміщення. У зв`язку з тим, що позивачем вжиті всі необхідні заходи для врегулювання спору, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Посилаючись на положення ст.ст.7, 8 ЖК Української РСР, ст.ст.316, 319, 320, 392 ЦК України, а також у зв`язку з відсутністю порядку переведення житлових приміщень в нежитлові, що має бути встановлений органом місцевого самоврядування, що унеможливлює захист прав у позасудовому порядку, позивач просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20 травня 2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.31).

Від представника відповідача Полтавської міської ради до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач, враховуючи лист Управління з питань містобудування та архітектури №01-02-01-15/02 від 04.01.2019 року та протокол засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м.Полтава (№ Пр/01.3/01 від 02.01.2019 року) при розгляді питання стосовно самочинної реконструкції квартири АДРЕСА_2 у нежитлові приміщення покладався на розсуд суду та просив проводити розгляд судової справи без участі представника Полтавської міської ради (а.с.36).

Представником третьої особи Департаменту ДАБІ у Полтавській області до суду надано письмові пояснення, у яких відповідач при ухваленні судового рішення покладався на розсуд суду, а також просив розглянути справу без участі представника Департаменту (а.с.33).

Дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. та зареєстровано в реєстрі за №1196, ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.24-26).

Загальна площа даної квартири 101,6 кв.м., житлова 72,9 кв.м., що підтверджується даними технічного паспорту (а.с.21-22).

Зазначене підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131312999 від 18.07.2018 року (а.с.27).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, яке утворилось внаслідок реконструкції та переобладнання житлової квартири, припинивши її право власності на цю квартиру.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (частина 2 цієї статті).

Частиною 1 ст.347 ЦК України передбачено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з висновком експерта ОСОБА_2 за результатами проведення дослідження по заяві позивача (замовлення №251 від 20.08.2018 року) та складеного за його наслідками звіту технічного огляду на відповідність державним стандартам та будівельним нормам, нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 , обстеження зазначеного приміщення здійснено з метою встановлення фактичного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж і відповідності існуючим будівельним нормам України. Зокрема, встановлено, що реконструкція приміщень у будинку від приміщення адміністративного призначення (нежитлове приміщення) відбудеться без втручання в основні конструкції будівлі; додаткових навантажень на основні конструкції будівлі (стіни, фундаменти) в результаті реконструкції не створюється; в цілому стан об`єкта задовільний; приміщення адміністративного призначення будуть забезпечені необхідними мережами та обладнанням; архітектурно-планувальне та конструктивне рішення відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», відповідають діючим будівельним нормам, санітарно-епідеміологічним та пожежним нормам правилам для даного типу будівель (а.с.4-10).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядилася своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст.13 ЦПК України, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Так, відповідно до статті 152 ЖК України, виконання власником робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків та Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема, погодження щодо встановлення відокремленого газо-, водо- та електропостачання.

Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо.

Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.1992 № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР.

Згідно ЖК України, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується (ст. 152 ЖК України). Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Згідно з пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Так, відповідно до пункту 1.4.5 Правил для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Суд зазначає, що поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.222009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 р. № 295 (ДБН), відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Також, відповідне визначення міститься у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76, згідно яких реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-правових вимог. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Як встановлено судом, позивач здійснив переобладнання квартири АДРЕСА_2 , яка після проведеного перепланування та переобладнання стала відповідати нормам, які пред`являються до нежитлових приміщень, а саме приміщення стало складатись із: холу (1-1) пл.10,6 кв.м., коридору (1-2) пл. 5,4 кв.м., кабінету (1-3) пл.6,7 кв.м., кабінету (1-4) пл.15,7 кв.м., кабінету (1-5) пл.8,2 кв.м., санвузла (1-6) пл.2,4 кв.м., санвузла (1-7) пл.3,4 кв.м., кабінету (1-8) пл.26,9 кв.м., коридору (1-9) пл. 3,0 кв.м., кабінету (1-10) пл.6,0 кв.м., кабінету (1-11) пл.13,1 кв.м., загальною площею 101,4 кв.м., що підтверджується технічним паспортом виготовленим станом на 19.08.2018 року (а.с.18-20).

Полтавською міською радою не прийняте Положення про порядок переведення нежитлових приміщень у житлові.

Вказані питання розглядаються Тимчасовою комісією з розгляду питань самочинного будівництва в м АДРЕСА_1 .

Вирішуючи вказаний спір суд виходить із такого.

Позивач ОСОБА_1 є власником спірного приміщення квартири АДРЕСА_2 .

При здійсненні перепланування спірного приміщення позивач не вийшов за межі будинку та приміщення, яке належить йому на праві власності.

Балансоутримувач КП «ЖЕО №2» ПМР та сусіди по квартирі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не заперечують проти проведеного перепланування, що підтверджується наявними в матеріалах справи погодженнями (а.с.12, 16, 17).

Як убачається із висновків звіту за результатами експертного технічного огляду на відповідність державним стандартам та будівельним нормам об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , несучі конструкції будинку при здійсненні перепланування спірного приміщення не порушені.

Житлове законодавство не містить процедури і порядку переведення житлових приміщень в нежитлові. Вказане питання входять до компетенції органів місцевого самоврядування, які мають повноваження розробити та затвердити Порядок переведення житлового приміщення (будівлі) у нежитлове. Оскільки виконавчим комітетом Полтавської міської ради такий порядок не затверджений, позивач позбавлений можливості у позасудовий спосіб вирішити питання з приводу переведення належного йому житлового приміщення у нежитлове.

Беручи до уваги викладене, оцінивши надані стороною позивача докази, обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а також враховуючи позицію відповідача, який не заперечував проти позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та за позивачем слід визнати право власності на вказане нежитлове приміщення, припинивши право власності на відповідний об`єкт нерухомого майна - квартиру.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач не наполягає на стягненні судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 20, 316, 319, 320, 328, 346, 347, 392 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 152 ЖК Української РСР, ст.ст.2, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області визнання права власності нежитлове приміщення задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності на нежитлове приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 , яке складається з: хол (1-1) пл.10,6 кв.м., коридор (1-2) пл. 5,4 кв.м., кабінет (1-3) пл.6,7 кв.м., кабінет (1-4) пл.15,7 кв.м., кабінет (1-5) пл.8,2 кв.м., санвузол (1-6) пл.2,4 кв.м., санвузол (1-7) пл.3,4 кв.м., кабінет (1-8) пл.26,9 кв.м., коридор (1-9) пл. 3,0 кв.м., кабінет (1-10) пл.6,0 кв.м., кабінет (1-11) пл.13,1 кв.м., загальною площею 101,4 кв.м.

Припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 101,6 кв.м., житловою площею 72,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач: Полтавська міська рада, , місцезнаходження за адресою: вул. Соборності, буд.36, м. Полтава;

третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, місцезнаходження за адресою: вул. Гоголя, буд.25, кім.62, м. Полтава.

Суддя В.М. Бугрій