Єдиний унікальний номер 725/1200/19
Номер провадження 4-с/725/4/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є. В.

за участю:

секретаря судового засідання Кочут М.В.

представників скаржника Корнієнка В. М., Буйновського В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та неправомірні дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишиної Галини Михайлівни, начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Бушкевича Андрія Вітольдовича, заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Ватаманюк Віктора Михайловича , -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність головного державного виконавця Антишиної Г.М., начальника відділу державної виконавчої служби Бушкевич А.В. та заступника відділу державної виконавчої служби Ватаманюка В. М.

Посилаючись на те, що з 2014 року ОСОБА_1 подала виконавчі листи про стягнення з Кредитної Спілки «Рідне Коло» на її користь заборгованість по депозитним договорам, стягнення судових витрат до органів. державної виконавчої служби. Першотравневим відділом ДВС Чернівецького міського управління юстиції первинно було відкрито виконавче провадження. В подальшому виконавчі листи передано для виконання до Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області. Чернівецьким міський відділ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області було реорганізовано на: Перший відділ ДВС м. Чернівці, Другий відділ ДВС м. Чернівці та Третій відділ ДВС м. Чернівці. Головний державний виконавець Другого відділу ДВС м. Чернівці Антишина Г.М. з 2014 року здійснювала виконавчі дії по виконавчим провадженням стягувачем де є ОСОБА_1 , а боржником Кредитна Спілка «Рідне Коло», отже вона достеменно володіла та володіє інформацією щодо виконавчих проваджень №47461631 та №47271734 стягувачем де є ОСОБА_1 , а боржником Кредитна Спілка «Рідне Коло».

Зазначила, що 13.02.2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження головний державний виконавець Антишина Г.М. повідомила представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що всі виконавчі дії нею проводяться за нормами ЗУ «Про виконавче провадження» (редакції 2016р.), на зауваження представників, що усі виконавчі дії необхідно проводити згідно вимог п.п.6-7 Перехідних Положень Закону України «Про виконавче провадження» головний державний виконавець Антишина Г,М. відповіла, що буде керуватися ЗУ «Про виконавче провадження» (редакції 2016р.)

Таким чином існують неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Антишиної Г.М., яка навмисно застосовує неналежну норму права під час примусового виконання судових рішень, тим самим протягом тривалого часу не проводить всі необхідні та належні дії щодо розшуку всього майна боржника, а саме: не встановлено місце розташування та знаходження боржника ліквідаційної комісії Кредитної Спілки «Рідне Коло», не проводяться необхідні дії щодо встановлення місця знаходження/розташування чи використання транспортного засобу боржника які було арештовано та передано в розшук у 2014 році, не встановили відомості яке саме нерухоме майно боржника знаходиться в обтяженні(застава, іпотека тощо) хоча про наявність такого майна ОСОБА_4 мала всі можливості дізнатись протягом 2014-2018 року шляхом інформації з Державних реєстрів обтяжень рухомого та не рухомого майна, протягом тривалого часу не застосувала до посадових осіб боржника впливу, не направлено письмові виклики, не оформлено матеріали про скоєння адміністративних правопорушень, не направлено подання до органів внутрішніх справ Національної поліції про примусове доставлення цих осіб до органів державної виконавчої влади, чим порушила ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до якого у неї є такі повноваження та обов`язки.

В подальшому, а саме 13.02.2019 року представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було встановлено, що неправомірні дії та бездіяльність також здійснили/здійснюють посадові особи Другого Відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області: начальник Другого Відділу ДВС м. Чернівці Бушкевич А.В., та заступник начальник Другого Відділу ДВС м. Чернівці Ватаманюк В.М., бездіяльність та неправомірність їхніх дій полягала в наступному: відсутній повний та належний контроль за застосуванням головного державного виконавця Антишиної А.В виконавчих дій під час примусового виконання по виконавчому провадженні № 47275126 та зведеного виконавчого провадження №47461631 з дотриманням норма права, ЗУ «Про виконавче провадження»,п.п.6-7 Перехідних Положень Закону України «Про виконавче провадження», не проводились будь-які перевірки. Навмисно здійснювали дії по самоусуненню від виконання своїх прямих обов`язків, не з`ясовували та не встановлювали чи дотримуються головним державним виконавцем Антишиною Г.М. права та інтереси стягувачів під час виконання виконавчих дії.

За таких обставин, просила суд визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця Антишиної Галини Михайлівни під час неналежного здійснення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні ВП №47461631, визнати бездіяльність та неправомірними дії начальника Другого Відділу ДВС м. Чернівці Бушкевича А.В., та заступника начальника Другого Відділу ДВС м. Чернівці Ватаманюка В.М. у відсутності повного та належного контролю за діями головного державного виконавця Антишиної Г.М. під час неналежного здійснення виконавчих дій примусового виконання зведеного виконавчого провадження ВП №47461631, зобов`язати головного державного виконавця Антишину Галину Михайлівну належними та допустимими діями здійснювати виконавчі дії із застосуваннямнорм ЗУ «Про виконавче провадження» (редакції 1999р.) та норм п.п.6-7 Перехідних Положень Закону України «Про виконавче провадження»(редакції 2016р.), зобов`язати начальника Другого Відділу ДВС м. Чернівці Бушкевича А.В., та заступника начальника Другого Відділу ДВС м. Чернівці Ватаманюка В.М. здійснювати повний та належний контроль за діямиголовного державного виконавця Антишиної Г.М.під час неналежного здійснення виконавчих дій примусового виконання виконавчого провадженні ВП № 47275126 та зведеного виконавчого провадження ВП №47461631, а також стягнути судові витрати.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 27.02.2019 року, проведення судового засідання призначено на 06.03.2019 року.

У судовомузасіданні представники заявниці вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили скаргу задовольнити.

До початку судового засідання від начальника Другого Відділу ДВС м. Чернівці Бушкевича А.В. до суду надійшов відзив на скаргу заявниці, в якому вказував, що вважає дану скаргу не об`єктивною та необґрунтованою, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. На примусовому виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції не перебуває виконавчих провадженьВП № 47275126 таВП №47461631.На виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції перебувають зведені виконавчі провадження за №№47275060, 48803035, 49640986, 53134871, 54835668, в яких стягувачем є ОСОБА_1 . Всі виконавчі дії проводяться державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження. Державним виконавцем періодично робляться запити до органів, що реєструють право власності на рухоме майно та нерухоме майно до ДФС про відкриття розрахунків боржника, більше то постановою державного виконавця від 10.10.2014 року оголошено в розшук майно боржника , а саме транспортний засіб. 17.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника. 23.06.2015 та повторно 21.10.2015 року винесено постанови про арешт коштів боржника в межах зведеного виконавчого провадження. Державним виконавцем здійснювалися усі виконавчі дії примусового виконання виконавчого провадженнящодо встановлення відомостей про нерухоме, рухома та статутний капітал боржника. При виконанні зведеного виконавчого провадження ні ОСОБА_1 чи її представники, а також інші стягувані не надали державному виконавцю жодного звернення чи іншої інформації про майно боржника на яке можливо звернути стягнення, а також у скарзі представники скаржниці зазначають про різні повноваження державного виконавця однак не зазначають які норми Закону державний виконавець порушив.

Виходячи, з вищевикладеного начальник Другого Відділу ДВС м. Чернівці Бушкевич А.В. просив суд відмовити представникам ОСОБА_1 в задоволенні скарги.

Дослідивши письмові докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини:

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 рокупідлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до п. п. 6-7 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Посилання скаржника на те, що у виконавчому провадженню всі виконавчі дії необхідно проводити відповідно до п. п. 6-7 Перехідних положень не ґрунтуються на вимогах закону. Застосування порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом № 1404-VIII, застосовуються до виконавчих дій здійснення яких розпочато до набрання чинності Законом № 1404-VIII до їх завершення.

Враховуючи, що скаржник конкретно не зазначає виконавчу дію, яка на його думку повинна виконуватись у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом№ 1404-VIII, зазначивши про всі виконавчі дії, то суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги в частині визнання дій неправомірними.

Щодо бездіяльності державного виконавця при примусовому виконання виконавчого листа, суд враховує наступне.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення та заперечення учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишиної Галини Михайлівни, начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Бушкевича Андрія Вітольдовича, заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Ватаманюк Віктора Михайловича - оскільки судом встановлено, що при примусовому виконання державним виконавцем були виконанні виконавчі дії у відповідності до чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 3, 10,18, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 431,447-451, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та неправомірні дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Антишиної Галини Михайлівни, начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Бушкевича Андрія Вітольдовича, заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Ватаманюк Віктора Михайловича відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко