УХВАЛА

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 359/2039/18

провадження № 61-13515ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 травня 2012 року, у розмірі 51 847 грн 89 коп., що складається: з заборгованості за кредитом - 4 908 грн 62 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 43 594 грн 13 коп., пені - 400 грн, а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 2 445 грн 14 коп.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 травня 2012 року у розмірі 7 853 грн 76 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Суд першої інстанції, встановивши, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 15 травня 2012 року був укладений кредитний договір та з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості стягнув з ОСОБА_1 суму неповернутого кредиту у розмірі 3 908 грн і штраф за порушення грошового зобов`язання у розмірі 2 945 грн 14 коп. У стягненні заборгованості процентів за користування кредитом в сумі 43 594 грн 13 коп. місцевий суд відмовив у зв`язку з недоведеністю погодження збільшення розміру процентів з позичальником.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» виходив з того, що позивачем , у порушення вимог статті 81 ЦПК України, не доведено факту виникнення між ним та відповідачем кредитних правовідносин, оскільки у анкеті-заяві ОСОБА_1 наявна позначка останнього оформити зарплатну, а не кредитну карту.

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 51 847 грн 89 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 359/2039/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Суддя В. С. Жданова