Справа № 183/3029/19
№ 2/183/2531/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
13 травня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке в липні 2019 року змінило свою назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування від 06.01.2015 року, що виникла станом на 11.03.2019 року у розмірі 14 758,97 грн.
В обґрунтування позовних вимог АТ «Ощадбанк» зазначив, що 06 січня 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №590091 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, умови якого сторони змінили уклавши додатковий договір №1 від 08.09.2015 року. Відповідно до п.1.1. договору банк, на підставі наданих клієнтом документів, відкрив йому поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та надав клієнту платіжну карту та пін - конверт до неї. На виконання п.1.1.4 додаткового договору №1 від 08.09.2015 року банк встановив клієнту кредит в сумі 10 000,00 грн., на строк, що відповідає строку дії платіжної карти, а при випуску платіжної карти на новий термін кредит продовжується на такий же термін. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 40%.
Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі. Однак, відповідач в порушення вимог п.4.3,4.4 Договору, ст.ст.525,1049,1054 ЦК України, в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань та припинив виконувати умови договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків у встановлений строк, у зв`язку з чим станом на 11 березня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 14 758,97 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім грн. 97 коп.), яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9945,90 грн.; заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 3830,34 грн.; заборгованості за несплаченими комісіями у розмірі 14,00 грн.; пеня у розмірі 708,33 грн.; інфляційні витрати у розмірі 184,66 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 75,84 грн.
Зазначену суму заборгованості АТ «Ощадбанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 03 червня 2019 року по справі було відкрито провадження, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позов не подав, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 06 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір №590091 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти, умови якого сторони змінили уклавши додатковий договір №1 від 08.09.2015 року до цього договору (а.с.8-9,12).
Згідно п.1.1. Договору банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до чинного законодавства України документів, відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України за тарифним пакетом «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, а також надає клієнту платіжну карту та пін конверт до неї.Банк встановив ОСОБА_1 кредитний ліміт у сумі 10 000 гривень 00 копійок та щомісячну процентну ставку за кредитом, що є фіксованою і складає 24% річних. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 40%від суми несанкціонованого овердрафту.
Відповідно до п. 1.1.4 Договору строк дії кредиту встановлюється на відповідний період, що відповідає строку дії платіжної карти. При випуску платіжної карти на новий термін кредит продовжується на такий же термін.
Пунктом 4.4. Договору передбачено, що Клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим чи неробочим днем згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів, клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії платіжної карти та не продовження її дії на новий строк; звільнення з Організації, з якою Банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати; відмови клієнта від отримання заробітної плати та ін. виплат, шляхом зарахування їх на рахунок для тарифного пакету «Зарплатний»; розірвання договору, укладеного між банком та організацією, та ненадання клієнтом забезпечення виконання зобов`язань, пов`язаних із користуванням кредиту; відмови від пропозиції банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом.
Згідно листа ВЧ А1476 від 22.02.2019 року відповідач ОСОБА_1 був звільнений 03.07.2017 року (а.с.46).
Пунктом 4.4. додаткового договору № 1 до договору № 5900091 передбачено, що у разі звільнення клієнта з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню, виплаті заробітної плати, клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.
Доказів про погашення заборгованості за кредитним договором при звільненні ОСОБА_1 в організації, з якою укладено договір про надання послуг з виплати заробітної плати, суду не подано.
Судом встановлено, що позивач умови договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, однак відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим станом на 11 березня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 14 758,97 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9945,90 грн.; заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 3830,34 грн.; заборгованості за несплаченими комісіями у розмірі 14,00 грн.; пеня у розмірі 708,33 грн.; інфляційні витрати у розмірі 184,66 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 75,84 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.23-26).
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.
Поряд з цим, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В свою чергу, відповідачем по справі до суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем у позові.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.