Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

За життя дід позивача залишив заповіт від 10 лютого 2011 року, посвідчений секретарем виконкому Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 12, в якому вказав позивача як спадкоємця житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивачем було подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Позивач вважає, що має право спадкувати житловий будинок, оскільки є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, однак за життя дід позивача не зареєстрував право власності на житловий будинок. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок по праву спадкування за заповітом.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту посвідченого10 лютого 2011 року, посвідчений секретарем виконкому Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 12, ОСОБА_1 вказав позивача як спадкоємця житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (а. с. 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 11 (а. с. 35).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до довідки Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , згідно запису в погосподарській книзі № 08 (а. с. 14).

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а. с. 30), однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок (а. с. 13).

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті діда, прийняв спадщину, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за ним права на житловий будинок, який належав померлому ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 12,13,81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , по право спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

-житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з: А - житловий будинок загальною площею 67,6 кв. м., житловою площею 37,7 кв. м.; а - прибудова; а-1, ж - навіс; Б - вхід у погріб; ПГ - погріб; В - літня кухня; Г - гараж; Д, Е, З - сарай; Л - вбиральня; К - колодязь; № 1-4 - огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук