Ухвала

12 липня 2019 року

м. Київ

справа № 608/1053/18

провадження № 61-12343ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в травні 2015 року за усною домовленістю з ОСОБА_1 передав йому 1 800 євро та три закордонних паспорти (видані на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) з метою оформлення відповідачем документів (віз) для виїзду за кордон до кінця літа 2015 року. Отримавши гроші та не виконавши своєї обіцянки, ОСОБА_1 перестав відповідати на телефонні дзвінки, закордонні паспорти та 1 800 євро не повертав. Під час проведення за його заявою досудового розслідування Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_1 повернув лише 3 000 грн, що еквівалентно 120 євро, що складали на той час вартість виготовлення трьох закордонних паспортів, які були втрачені.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 1 680 євро, що еквівалентно 51 289,56 грн та 704,80 грн сплаченого судового збору.

20 червня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 травня 2019 року в указаній вище справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 51 289,56 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 * 100 = 192 100).

Верховним Судом також ураховано, що вказана справа належить до категорії малозначних в силу прямої вказівки в законі (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький