Справа № 357/7463/19
У Х В А Л А

"11" липня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

08.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області, про встановлення факту спільного проживання, визнання договору купівлі-продажу частково недійсним у частині покупця, про визнання покупцем, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру. Заяву обґрунтовує тим, що 2014 року він познайомився з ОСОБА_2 , з жовтня цього ж року вони стали проживати однією сім`єю. Вони мали спільний бюджет і спільно вели домашнє господарство. 11.05.2015 року вони повінчалися в Храмі Різдва Пресвятої Богородиці в с. Іванівка Білоцерківського району. 24.09.2015 року ним згідно до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 було отримано поворотну фінансову допомогу на сімейні потреби в розмірі 3000 грн. від ТОВ Агрокомплекс «Узин». 02.06.2016 року між ним та ТОВ Агрокомплекс «Узин» був укладений договір встановлення емфітевзису р. № 1667 щодо належної йому на праві особистої приватної власності земельної ділянки площею 3,7154 га розташованої на території Малоантонівської сільської ради. На підставі вищевказаного договору було отримано 50 000 грн.. 21.06.2016 року він продав свій будинок належний йому на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.06.2015 року за р. № 1585, будинок АДРЕСА_1 . На ці кошти 05.08.2016 року він придбав житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку за цією адресою площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку площею 0.1936 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вищезазначені об`єкти за моєю згодою було зареєстровано за ОСОБА_2 . 17.02.2017 року ним згідно до договору про надання поворотної фінансової допомоги № 2 було отримано поворотну фінансову допомогу в розмірі 10 000 грн. від ТОВ Агрокомплекс «Узин». 19.05.2017 року вони продали дане житло та в цей же день придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Право власності за проханням ОСОБА_2 було оформлено на нього та її сина ОСОБА_5 , хоча останній жодної копійки для придбання житла не вкладав. 19.02.2018 року ним та сином відповідача-1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . За ці кошти 13.03.2018 року вони з відповідачем-1 придбали житловий будинок АДРЕСА_4 , за наполяганням відповідача-1 та відповідача-2 ОСОБА_3 , право власності на цю квартиру було оформлено на ОСОБА_3 , яка є матір`ю відповідача-1. На початку серпня 2018 року відповідач-1 повідомила його, що вона знайшла краще житло, і для цього потрібно продавати вищевказаний будинок, він погодився на це. 10.08.2018 року ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу буд. АДРЕСА_4 . Кошти від продажу будинку зберігалися у нього з відповідачем-1. 20.09.2018 року за їхні спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_5 , однак всупереч їхнім домовленостям з ОСОБА_2 , право власності було зареєстровано на ОСОБА_3 та мені про це ніхто не повідомив. Після придбання вказаної квартири він та відповідач-1 почали там проживати однією сім`єю, вели спільно господарство та мали спільний бюджет. Відповідач-2 жодного дня з нами не проживала, оскільки вона має власне житло за адресою: АДРЕСА_6 . З грудня 2018 року відповідач-1 почала провокувати мене на сімейні конфлікти, також вона заперечувала проти його реєстрації в даній квартирі. 24.12.2018 року повернувшись до місця проживання відповідач-1 та відповідач-2 забрали в нього ключі та вигнали зі спірного житла, його особисті речі вони виставили в пакетах на коридор. Через кілька днів після цього на номер його мобільного телефону зателефонував невідомий чоловік та здійснюючи психологічний тиск наказав йому забути про квартиру та залишити в спокої відповідача-1, крім того погрожував мені фізичною розправою. З цього приводу він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. З того часу стосунки з ОСОБА_2 припинилися, вони почали проживати окремо. 04.01.2019 року він звернувся до Білоцерківської поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем-1 та відповідачем-2 передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та 22.02.2019 року слідчим відділом Білоцерківського ВП ГУ НП України в Київській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Також зазначає про те, що будь якого іншого житла в нього не має. Після виклику відповідачів до поліції останні почали шукати покупців на нашу квартиру АДРЕСА_5 та 16.05.2019 року спірна квартира у відповідності до договору купівлі - продажу квартири, серія та номер: 1515, посвідчений Малькевич Л.В. державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області була продана ОСОБА_4 (відповідач-3). Таким чином вважаю, що на даний час існує реальна загроза у вигляді подальшого неодноразового відчуження спірного майна третім особам, що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а незабезпечення позовних вимог на даній стадії розгляду справи може ускладнити подальший розгляд справи по суті, та може позбавити позивача на ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а також поновлення його порушених прав в разі задоволення позову. Вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає позовним вимогам та незастосування його призведе до неможливості поновлення порушених прав позивача, є співмірними із заявленими позовними вимогами та не спричинять збитків для відповідачів, тому що заходами забезпечення позову відповідач не обмежується у користуванні спірним майном, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розглядом справи по суті, також вважає, що зустрічне забезпечення позову у даному випадку застосовувати не має необхідності. На підставі вище викладеного, просить суд накласти арешт на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 , яка у відповідності до договору купівлі - продажу квартири, серія та номер: 1515, посвідчений державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., належить на праві власності ОСОБА_4 та не застосовувати зустрічне забезпечення позову у даному випадку.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пункт 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову, який просить забезпечити заявник, є встановлення факту спільного проживання, визнання договору купівлі-продажу частково недійсним у частині покупця, про визнання покупцем, визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру. Враховуючи ціну позову заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 , яка належать ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №168713343 від 30.05.2019 року.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Однак, заявником не назначено обставин, які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не додано доказів щодо порушення відповідачем-3 ОСОБА_4 прав позивача та його намірів розпорядитися трьохкімнатною квартирою АДРЕСА_5 , матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18.

Крім того, з матеріалів заяви вбачається, що 22.02.201 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000513, на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 20.02.2019 року про зобов`язання внести відомості про ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 22.02.2019 року, були внесені відомості щодо шахрайських дій з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та з цього моменту розпочалося досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Однак, заявником не додано до матеріалів заяви доказів вжиття слідчих дій в рамках досудового розслідування та про рух кримінального провадження, в томі числі щодо накладення арешту на майно.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 11.07.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко