Справа № 272/853/19
Провадження № 2/272/487/19
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

24 липня 2019 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Карповець В.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

Позивач звернулася до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 , 1981 року народження, компенсувати половину вартості автомобіля Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 3500 доларів згідно курсу НБУ на момент подачі позову дана сума становить 91105 грн.

Разом з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову та клопотання про звільнення її від сплати судового збору. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначила, що на даний час вона ніде не працює, не отримує доходу, та перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Ознайомившись з поданим клопотанням та доданими в його обґрунтування матеріалами вважаю, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється нормами Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до вимог ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; г) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічне положення містить ст.136 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом наведених правових норм, підставою звільнення від сплати судового збору є такий майновий стан сторони, що утруднює виконання обов`язку сплатити судовий збір. Суд вправі постановити ухвалу про звільнення від його сплати, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони і остання повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази.

В поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору позивач ОСОБА_1 вказала, що вона ніде не працює та не отримує доходу. При цьому, всупереч ст.81 ЦПК України позивачем не надано достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору. Згідно долучених до клопотання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що ОСОБА_1 в першому кварталі 2019 року було виплачено грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Крім того, надані в обґрунтування поданого клопотання відомості з Пенсійного фонду України не містять інформації за 2019 рік, а наказ від 05 червня 2019 року №771 про надання ОСОБА_1 безоплатної правової допомоги не є підставою звільнення її від сплати судового збору. Таким чином, вказані вище документи не є безумовними доказами неможливості сплати позивачем судового збору.

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14 травня 1981 року № И (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Адже невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини в справі ФК «Мретебі» проти Грузії.

При розгляді справ Європейський суд з прав людини установлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

З урахуванням наведеного, підстав для висновку про порушення балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом позивача на доступ до правосуддя не вбачається.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При цьому, позивачем в позовній заяві не зазначено щодо внесення одним з подружжя вартості частки спірного автомобіля на депозитний рахунок суду у відповідності до вимог ст.365 ЦК України та ст.71 СК України.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оскільки до позовної заяви не додано квитанцій про сплату судового збору, позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі пред`явлення позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову в позовній заяві зазначена 91105,00 грн. Таким чином, за подання до суду позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 911 (дев`ятсот одинадцять) гривень 05 (копійок).

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Таким чином, загальна сума несплаченого позивачем судового збору при поданні до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову становить 1295 (одна тисяча двісті дев`яносто п`ять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Відповідно до положень ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки, дана позовна заява оформлена з порушенням вимог статтей 175 та 177 ЦПК України, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк, тривалістю десять днів з дня вручення їй ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.136, 177, 185, 353 ЦПК України, ст.ст.4, 8 Закону України "Про судовий збір" суддя, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в тексті ухвали недоліків, тривалістю десять днів з дня отримання даної ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:В. В. Карповець