ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5930/19 Справа № 188/1512/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколаєва І. К. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням майна, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої знищенням майна.

Вказував, що він є власником автомобіля марки «Rеnault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зазначав, що 16 квітня 2018 року, близько 10:00 годин, він приїхав до своєї співмешканки ОСОБА_3 , яка мешкає у АДРЕСА_1 , та загнав належний йому на праві приватної власності автомобіль у вищезазначене подвір`я, зачинивши за собою ворота, після чого поставив авто на сигналізацію.

16 квітня 2018 року о 23:45 годин він знаходився у будинку АДРЕСА_1 , де почув, що спрацювала сигналізація його автомобіля. У дворі він побачив, що горить належний йому автомобіль, а по лобовому склу тече якась невідома рідина, яка також горіла. Він намагався загасити палаючий автомобіль, але всі його спроби були марними. Коли приїхали представники пожежної безпеки його автомобіль повністю згорів. За даним фактом слідчого відділу Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження, відомості про яке 17 квітня 2018 року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208, за ознаками ч.2 ст.194 КК України та розпочато розслідування.

В ході досудового розслідування встановлено, що підпал належного йому автомобіля марки «Rеnault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив ОСОБА_1 .

Зазначав також, що відповідач ОСОБА_1 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000208 від 17 квітня 2018 року фактично зізнався у вчиненні ним вищезазначеного правопорушення та підтвердив обставини його скоєння.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 127.827 грн.55 коп. матеріальної шкоди за знищення автомобіля позивача та 20.000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 132.827 грн.55 коп., з яких 127.827 грн.55 коп. - сума матеріальної шкоди, пов`язаної з знищенням майна, та 5.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1.237 грн.32 коп.

У задоволенні позову в інший частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- експертні висновки не вказують на протиправність дій та винуватість ОСОБА_1 та не вказують на причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та виникнення шкідливих наслідків ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_1 не визнаний судом винним згідно вироку у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог;

- судом першої інстанції не встановлено хто є власником знищеного автомобіля «Rеnault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому позивач у даній справі не є належним.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на додержання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 липня 2018 року старшим слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Нем`ятим Р.К. кримінальне провадження №0000208 від 17 квітня 2018 року за ч.2 ст.194 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.194 КК України. Причиною закриття стало те, що станом на 1 січня 2018 року мінімальний розмір шкоди, завданої злочином, передбаченим ст.194 КК України, складав 220.250 грн., а шкода спричинена ОСОБА_1 шляхом знищення майна позивача склала 127.827 грн.55 коп., що підтверджується постановою слідчого (а.с.10).

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №15/12.2/119 від 29 травня 2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження №0000208: «Середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Rеnault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 16 квітня 2018 року, складає 132.121 грн.50 коп. Сума матеріального збитку завдана власнику колісного транспортного засобу, станом на момент проведення дослідження, складає 127.827 грн.55 коп. (а.с.26-36).

Судом першої інстанції також встановлено, що вина ОСОБА_1 у причетності до знищення майна позивача, а саме автомобіля марки «Rеnault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджується висновком експерта № 20/4.2/230 від 23 квітня 2018 року, згідно якого: «Слід гіпсового зліпку пневматичної шини транспортного засобу, вилучений 17 квітня 2018 року при огляді місця події по АДРЕСА_1 , придатний для ідентифікації шини, яка його залишила. Слід протектору пневматичної шини на гіпсовому зліпку, вилучений при вищевказаних обставинах, залишений протектором шини заднього колеса мотоцикла «Ява 35-638», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилученого 17 квітня 2018 року, який належить ОСОБА_1 ». (а.с.12-25).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що знищений автомобіль марки «Rеnault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належав позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, про що зазначено у постанові слідчого та в проведених експертизах, вивчених в судовому засіданні. Також цю обставину підтвердив позивач в судовому засіданні та свідок ОСОБА_3 , яка допитувалась під час досудового слідства; винуватість відповідача ОСОБА_1 у знищенні майна позивача ОСОБА_2 встановлена досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000208 від 17 квітня 2018 року та підтверджується зібраними в ході його розслідування та вивченими в суді належними та допустимими доказами, а також була визнана самим відповідачем ОСОБА_1 , тому останній зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу майнову та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що внаслідок дій ОСОБА_1 ОСОБА_2 завдано збитків, розмір яких визначено згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 15/12.2/119 від 29 травня 2018 року як 127.827 грн.55 коп., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків за підпал належного позивачу автомобіля в розмірі 127.827 грн.55 коп. та моральної шкоди в розмірі 5.000 грн.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не визнаний судом винним згідно вироку у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Так, згідно постанови про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 06 липня 2018 року (а.с.10) підпал автомобіля потерпілого ОСОБА_2 здійснено ОСОБА_1 , здійснення підпалу відповідачем автомобіля позивача та вина у вказаних діях визнані ОСОБА_1 у відповідних поясненнях під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження (протокол допиту від 17 квітня 2018 року (а.с.80-81)).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальне провадження закрито саме у зв`язку з тим, що розмір завданої відповідачем позивачу шкоди є нижчим за 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не у зв`язку з відсутністю вини відповідача у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 23 липня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.