Провадження № 2/582/36/19
Справа № 582/1511/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Петен Я.Л.,

за участю секретаря Климась С.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3, с. Засулля, Недригайлівського району Сумської області, до ОСОБА_2, с. Засулля, Недригайлівського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у с. Засулля Недригайлівського району Сумської області, вул. Будівельна, буд. 28. Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: с. Засулля, Недригайлівського району Сумської області, вул. Будівельна, буд. 28, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2013. У даному будинку зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивачем зазначено, що його колишня дружина у даному будинку зареєстрована, але не проживає з лютого 2018 року, а фактично проживає за іншою адресою у своєї матері. Шлюб між ними розірвано у лютому 2018 року. Комунальні послуги відповідач не сплачує. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятись із реєстрації у даному будинку. Для отримання позивачем субсидії на комунальні послуги необхідно зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку, у звязку з чим представник позивача просив позов задовольнити.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у позові, що також підтвердив і у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити повністю. У відзиві на позов, а також у судовому засіданні усно, відповідач зазначила, що дійсно на даний час проживає за іншою адресою, у своєї матері, шлюб між нею та позивачем розірвано у лютому 2018 року. Після розірвання шлюбу із-за постійних конфліктів з колишнім чоловіком вона переїхала проживати до матері, бо колишній чоловік фактично вигнав її з будинку. Ще навесні 2018 року вона проживала у спірному будинку, періодично обробляла присадибну ділянку, коли не було вдома колишнього чоловіка. Іншого житла вона не має. Даний будинок був придбаний сторонами спільно 28 грудня 2013 року за спільні кошти, у той час коли вони ще не зареєстрували шлюб, але на момент придбання будинку вони вже проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та господарство. До придбання будинку вони вже більше двох років проживали разом у винайманому житлі в м. Києві та в смт. Недригайлів. У подальшому, при облаштуванні житла вони з позивачем витрачали спільні кошти. На час придбання будинку, вже була вагітна спільною дитиною. Планує у майбутньому і надалі проживати у спірному будинку, оскільки вважає себе співвласником даного будинку, бо останній придбаний під час спільного проживання з позивачем, і є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначила, що у будинку, крім неї, також зареєстрованій їхній син ОСОБА_5, а за позивачем лише зареєстровано право власності на вказаний будинок, у звязку з чим у позові просила відмовити.

Суд, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що даний позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився 13 березня 1990 року в селі Цибуленки Недригайлівського району Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії МВ 543103, виданого Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області 20 грудня 2013 року (а.с.5).

Відповідно до договору купівлі продажу від 28 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області, ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2148, позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: с. Засулля Недригайлівського району Сумської області, вул. Будівельна, буд. 28. Вказана обставина підтверджується також копією технічного паспорта на житловий будинок та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-13, 73).

Відповідно до договору купівлі продажу від 28 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області, ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2150, позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0939 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Засулля Недригайлівського району Сумської області, вул. Будівельна, буд. 28 (а.с.54-56).

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 лютого 2018 року шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано (а.с.14).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 20.12.2018 за вих. № 455/02-12 вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23).

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Між сторонами виник спір про право користування житлом і усунення перешкод в його реалізації.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинана 4 ст. 9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

В ч. 2, ч. 3 ст. 64 ЖК України визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому будинку, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року, Справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» констатовано, що: «…п. 41 Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла…».

Так, судом встановлено, що житловий будинок, в якому зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2, сторони набули 28 грудня 2013 року до реєстрації шлюбу, під час їх спільного проживання, і після його придбання вирішили зареєструвати право власності за позивачем.

Позивач ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із відповідачем ОСОБА_2 29 квітня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 проживала спільно з позивачем на момент придбання спірного будинку по час реєстрації шлюбу фактично як подружжя, господарство вели спільно, мали спільний побут, що підтвердили у судовому засідання свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 На час придбання будинку (28.12.2013), відповідач була вагітна спільною з позивачем дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-БП № 170121 (а. с. 70). Відповідач була зареєстрована у будинку за згодою позивача, будь-яких угод щодо користування будинком між собою сторони не укладали. У будинку залишаються речі відповідача.

Таким чином, в силу вимог ч. 4 ст. 156 ЖК України та ч. 2 ст. 64 ЖК України, відповідач вселилась у будинок та проживала і користувався цим житлом на законних підставах в якості члена сім'ї власника, а тому відповідач набула і зберігає щодо цього житла передбачене ст. 156 ЖК України право користування ним нарівні з її власником. Крім того, припинення сімейних відносин з позивачем не позбавляє відповідача права користування будинком.

Посилання позивача на те, що відповідач не сплачує комунальні платежі та не несе витрат на утримання будинку з часу, коли припинила в ньому проживати, не є, згідно законодавства, підставою для втрати нею права на користування житлом.

Таким чином, з урахуванням того, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів сім`ї права користування займаним приміщенням, а також беручи до уваги, що будинок було придбано сторонами під час їх спільного проживання, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_3, с. Засулля, Недригайлівського району Сумської області, до ОСОБА_2, с. Засулля, Недригайлівського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.п. 5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України від 15.12.2017, до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Повне рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Я. Л. Петен