Постанова

Іменем України

13 травня 2019 року

місто Київ

справа № 761/23898/14-ц

провадження № 61-33190св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2017 року у складі судді Малинникова О. Ф. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Іванченка М. М., Рубан С. М., Желепи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у серпні 2014 рокі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом.

Позивачі обґрунтовували заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня дочка, ОСОБА_4 , яка з 01 листопада 1996 року та до дня смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Під час шлюбу ними придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Mitsubishi Outlander» 2.4 AT, державний номер НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відповідач у шестимісячний строк спадщину не отримав, із заявою про її прийняття до нотаріуса не звертався.

Фактично спадкодавець перед смертю протягом майже півтора роки проживала за адресою батьків: АДРЕСА_2 , та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на хворобу ОСОБА_4 не мала можливості працювати та перебувала на утриманні своїх батьків, які надавали їй матеріальну, фізичну та моральну допомогу, оплачували її лікування.

Стислий виклад заперечень відповідача

ОСОБА_3 заперечував проти первісного позову, звернувся до позивачів із зустрічним позовом, пояснивши, що спірне майно придбано під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 Останні 10 років вони з дружиною проживали в квартирі АДРЕСА_4 , за винятком останніх півтора роки до дня смерті дружини. За направленням лікаря від 20 листопада 2012 року його дружина перебувала на лікуванні в Клінічній психіатричній лікарні ім. Павлова з діагнозом параноїдальна шизофренія. Після лікування ОСОБА_4 перебувала під наглядом своїх батьків, оскільки позивач працював і не мав можливості постійно за нею доглядати.

Відповідач вважає, що ОСОБА_4 тимчасово перебувала у батьків у зв'язку з її хворобою, оскільки всі речі його дружини під час її перебування на стаціонарному лікуванні і у батьків залишились в їх спільній квартирі. Відповідач також зазначив, що зв'язок із дружиною він підтримував постійно, допомагав їй з лікуванням.

Після відкриття спадщини відповідач до нотаріальної контори не звертався, оскільки фактично прийняв свою частку спадщини у спадковому майні.

За таких обставин відповідач просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов з урахуванням його уточнень, а саме: визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 та на 2/3 частини автомобіля «Mitsubishi Outlander» 2.4 AT, державний номер НОМЕР_2 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 84, 60 кв. м, житловою площею 57, 20 кв. м, та на 1/6 частину транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» 2.4 AT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 84, 60 кв. м, житловою площею 57, 20 кв. м, та на 1/6 частину транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» 2.4 AT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволені інших вимог первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 84, 60 кв. м, житловою площею 57, 20 кв. м, та на 1/6 частину транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» 2.4 AT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволені інших вимог зустрічного позову відмовлено.

Стислий виклад позиції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

У червні 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року у цій цивільній справі.

Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що після набрання рішенням суду законної сили позивачам стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були і не могли бути їм відомі під час розгляду цієї справи. Зокрема, під час ознайомлення ОСОБА_2 24 червня 2016 року у Оболонському УП ГУ НП в м. Києві з матеріалами кримінального провадження № 100701, відомості про яке внесені до ЄРДР 02 вересня 2013 року за фактом вчиненого кримінального правопорушення за частиною першою статті 115 КК України, позивачам стала відома інформація про те, що в рамках цього кримінального провадження ОСОБА_3 . допитано як свідка, який у своїх показах зазначив, що останні півтора року він проживав окремо від ОСОБА_4 , зі своєю цивільною дружиною, а ОСОБА_4 , проживала зі своїми батьками. На думку заявників, зазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними обставинами для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про відсутність у відповідача права на спадщину, оскільки відповідач тривалий час (півтора року) не проживав із спадкодавцем, спільного господарства з ним не вів, йому не допомагав та не спілкувався з ним. Крім того, відповідач зі спадкодавцем мали реєстрацію за різними адресами.

Стислий виклад заперечень інших учасників справи

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення вимог заяви, зазначив, що неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяви

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року залишено без задоволення.

Суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновки, що обставини, на які посилаються позивачі, не є нововиявленими, не є істотними для справи обставинами, що не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи. Обставини, на які посилаються позивачі, встановлені та вирішувались апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року у цій справі, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 жовтня 2015 року апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв'язку у липні 2017 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням під час розгляду заяви судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права. Заявник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не надано оцінку істотній обставині, яка має значення для розгляду справи та існувала на час її розгляду, але не була та не могла бути відомою заявнику, зокрема, відсутності між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подружніх стосунків, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить відхилити касаційну скаргу ОСОБА_1 , оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Під час визначення меж розгляду справи судом касаційної інстанції застосовані положення статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України 2004 року, згідно з якими рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами оцінки як нововиявлених обставин, визначених у пункті 1 частини другої статті 361 ЦПК 2004 року, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року, не є нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що обставини, на які посилається заявник, встановлені та вирішувались під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик