Справа № 633/158/19
Номер провадження 4-с/633/3/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА ЇН И

01 листопада 2019 року Печенізький районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.А.,

за участю секретаря судових засідань Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Печеніги скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хряк Анастасії Олександрівни на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Хряк А.О. звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Зозулі Р.В. стосовно стягнення заборгованості по аліментах з громадянина ОСОБА_1 , зокрема визнати незаконними розрахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_1 , постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а також про накладення штрафу як такі, що прийняті без дотримання засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

В обґрунтування скарги представник заявника посилається на наступне.

На підставі виконавчого листа №2031/2-158/2011 виданого 10.11.2011 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області відкрито виконавче провадження №29898230 щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 (дів. Рясько та кол. ОСОБА_3 ) на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2011 р. і до повноліття дитини.

З 2011 року заявник справно сплачує аліменти в обсязі, зазначеному державним виконавцем. Не мав та не має жодного наміру ухилятися від даного обов`язку.

З 2013 року ОСОБА_1 на підставі заяв про наявність будь-якої заборгованості зі сплати аліментів неодноразово отримував від державного виконавця розрахунки заборгованості по сплаті аліментів, за результатами яких станом на 31.07.2018 р. визначається переплата у розмірі 1261, 75 грн.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять жодних документів, які б свідчили про звернення стягувача до боржника щодо сплати аліментів, а також документів, що свідчили б про ухилення божника від сплати аліментів. Також представник ОСОБА_1 зазначив, що боржник, починаючи з 2011 року постійно надавав кошти стягувачу на утримання дитини, що підтверджується банківськими квитанціями. Жодних скарг від колишньої дружини, ОСОБА_2 , не було.

29.03.2019 року державним виконавцем міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області безпідставно був здійcнений перерахунок за період з березня 2013 року по березень 2019 року, в якому виявилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 39 396, 08 грн.

На підставі вищезазначеної заборгованості державним виконавцем Зозулею Р.В. винесені наступні постанови.

Постановою №6424 від 29.03.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання у виконавчому проваджені №29898230.

Постановою №6429 від 29.03.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №29898230.

Постановою №6428 від 29.03.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії у виконавчому провадженні №29898230.

Постановою №6421 від 29.03.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні №29898230.

Разом з цим, Постановою державного виконавця Зозулі Р.В. №6433 від 29.03.2019 року накладений на боржника штраф у сумі 7879, 21 грн. у виконавчому провадженні №29898230.

Представник заявника вважає дії державного виконавця неправомірними та незаконними, та такими, що підлягають скасуванню.

Адвокат дану вимогу пояснює тим, що державним виконавцем не було роз`яснено обов`язку боржника про порядок сплати, зміну розміру аліментів та інших відомостей, необхідних для належного виконання виконавчого документа про стягнення аліментів.

Вказана заборгованість, як вказує адвокат, виникла не з вини боржника, а з вини стягувача, що протягом всього періоду супроводжував дане виконавче провадження, тим паче, що боржник не відмовляється від сплати аліментів та продовжує їх платити.

Проте, винесені постанови, на думку адвоката, є необґрунтованими та безпідставними. Обмеження боржника в реалізації своїх законних прав не мають жодного зв`язку з випадково виявленою заборгованістю, що сталася в результаті помилок з боку державного виконавця при виконанні своїх обов`язків.

Суд, дослідивши наявні докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Скаржник та його представник адвокат Хряк А.О. в судове засідання 23 жовтня 2019 року не прибули, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, адвокат надала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, вказала, що скаргу підтримує повністю та просила її задовольнити.

Представник міжрайонного відділу державної виконавчої сліжби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ОСОБА_5 в судове засідання 23 жовтня 2019 року не прибув, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином згідно ст.128 ЦПК України, але надав до суду письмову заяву в якій просив слухати справу без його участі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, причину неявки не повідомила.

Враховуючи, що розгляд справи 01 листопада 2019 року відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника обґрунтовані, не суперечать законодавству, та підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Частиною 1 ст. 4 та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 447 Цивільного-процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області щодо складання 29.03.2019 розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах у виконавчому провадженні № 29898230 за період з березня 2013 року по 29.03.2019 року. Разом с тим, визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Зозулі Р.В. щодо винесення постанови №6424 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві полювання у виконавчому проваджені №29898230; щодо винесення постанови №6429 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №29898230; щодо винесення постанови №6428 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії у виконавчому провадженні №29898230; щодо винесення постанови №6421 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні №29898230; щодо винесення постанови №6433 від 29.03.2019 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у сумі 7879, 21 грн. у виконавчому провадженні №29898230, а також визнати вищезазначені постанови незаконними.

Відтак, 29.03.2019 р. державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області був здійсненний розрахунок заборгованості по аліментам, що наразі оскаржується. При складанні даного розрахунку за період з березня 2013 року по березень 2019 року державний виконавець керувався частиною 2 статті 195 Сімейного кодексу України, оскільки боржник у зазначений період не працював.

Дослідивши наданий розрахунок, суд виходить с наступного.

Порядок здійснення розрахунку заборгованості регулюється Законом України «Про виконавче провадження», Сімейним кодексом України та Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Частина 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Так, згідно Розділу XVI пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Частина 2 статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Дані щодо середньомісячної заробітної плати є офіційними даними представленими Головним управлінням статистики у Харківській області.

Достовірність і законність розрахунку підтверджується належними доказами. Тому, є всі підстави вважати, що розрахунок заборгованості, що оскаржується складений у відповідності до діючого законодавства.

Проаналізувавши матеріали виконавчого провадження слід зазначити, ОСОБА_1 дійсно протягом зазначеного періоду сплачував аліменти, що підтверджується довідками та квитанціями.

Проте, заборгованість виникла на підставі повторного розрахунку сплати аліментів протягом всього періоду, що виявив невідповідність попередніх розрахунків нормам закону та помилкові нарахування розміру аліментів внаслідок технічних помилок попередніми виконавцями. У зв`язку з чим виникла необхідність здійснити належний розрахунок у відповідності до законодавства. Адже, у даному випадку, безпосередньо порушуються права дитини, яка не отримала належні їй виплати згідно частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України.

Частина 2 статті 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частина 3 цієї ж статті Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Відтак, виправивши помилку та здійснивши вірний перерахунок державний виконавець цілком правомірно вимагає погашення боргу зі сплати аліментів.

Пункти 4 та 9 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

У зв`язку з виникненням заборгованісті державним виконавцем на підставі частин 9 та 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» були винесені постанови про тимчасове обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, також накладений штраф.

Частина 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Однак, суд звертає увагу та те, що вказана заборгованість виникла не з вини боржника, а з вини стягувача, що протягом всього періоду супроводжував дане виконавче провадження, тим паче, що боржник не відмовляється від сплати аліментів та продовжує їх платити.

Мотивувальна частина всіх постанов аналогічного змісту, не містять мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків). Крім того, Державним виконавцем, в обґрунтування винесених рішень, зазначено, що у Заявника (Боржника) наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Постанови не відповідають вимогам чинного законодавства та є безпідставними. Також, в діях боржника відсутня будь-яка протиправна поведінка.

У Постанові №6433 від 29.03.2019 р. про накладення на боржника штрафу державний виконавець посилається на положення ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якому за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Але, статтю 71 цього закону доповнено частиною чотирнадцятою згідно із Законом № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 р.

Державним виконавцем порушені права та інтереси боржника в частині винесення постанов про накладення штрафу, враховуючи положення Конституції України.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Положення частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть застосовуватись, починаючи з дня набрання ними чинності, і не повинні розповсюджуватися на правовідносини, що виникли раніше. Дії, що оскаржуються виникли раніше зазначеної норми.

Також, дослідивши дані постанови слід зазначити, що лише посилання на норму права не може вважатися належною мотивацією постанови.

Відтак, винесені постанови державними виконавцем слід визнати неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За частиною 1 статті 452 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З метою отримання необхідної правової допомоги у спірних питаннях при проведенні процедури захисту, а також для представництва у суді ОСОБА_1 та адвокат, Хряк Анастасія Олександрівна, уклали Договір про надання правової допомоги №б/н від 20.03.2019 року. За надані послуги Адвокату відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 20.03.2019 року та Акту виконаних робіт від 23.10.2019 року сплачено гонорар 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до положень статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням вищезазначеного, заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок є співмірним з кількістю вчинених Адвокатом процесуальних дій та часу, витраченого для підготовки документів по справі, та документально підтвердженим належними та допустимими доказами.

За таких обставин, слід дійти висновку про обґрунтованість поданих адвокатом Хряк А.О. скарг на дії та рішення державного виконавця, оскільки дії державного виконавця, у тому числі винесення постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та накладення штрафу є передчасними та необґрунтованими.

Ігнорування доречних аргументів сторони є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталої судової практики як Верховного суду України так і ЄСПЛ.

Статтями 13 та 18Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими-нормативно-правовими актами. Також має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення.

Частиною першою статті 18Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву частково, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 258-261, 353, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1, 18, 68, 71, 74 Закону України, «Про виконавче провадження», розділ І, XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, суд-

УХВАЛИВ:

Cкаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хряк Анастасії Олександрівни на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Зозулі Р.В. стосовно стягнення заборгованості по аліментах на громадянина ОСОБА_1 відповідно до листа №14.15-36/6420 від 29.03.2019 р. правомірними.

Визнати розрахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_1 №14.15-36/6420 від 29.03.2019 р. законним та таким, що підлягає стягненню.

Визнати постанови №6424 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві полювання; № НОМЕР_1 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; №6428 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; № НОМЕР_2 від 29.03.2019 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та постанову №6433 від 29.03.2019 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у сумі 7879, 21 грн. у виконавчому провадженні №29898230 незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати сплачені ним на професійну правову допомогу у розмірі 8500 ( вісім тисяч п`ятсот) грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.А. Смирнов