ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8566/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/620/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Кантицької О.І.

та сторін ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ; позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/8566/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року, ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст рішення виготовлений 6 березня 2019 року, у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за порушення умов договору на надання інформаційно-консультативних і посередницьких послуг (продаж) від 17 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 у якому просить стягнути з відповідача в його користь 16 680,00 грн. штрафу за порушення умов договору на надання інформаційно - консультаційних і посередницьких послуг (продаж) від 17 березня 2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.03.2018 року між ОСОБА_1 , як директором агентства нерухомості «Веста», та ОСОБА_3 укладено договір на надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг (надалі - Договір), згідно якого позивач зобов`язався продати об`єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2.1.2 Розділу 2 договору позивачу, як виконавцю, надане відповідачкою, як власницею нерухомого майна, виключне право продажу квартири. Крім того, відповідачка зобов`язалась не звертатись за послугами в інші агентства нерухомості та не продавати квартиру будь-кому, оминаючи позивача, як виконавця. 04.05.2018 р. ОСОБА_3 обумовлену в договорі квартиру продала, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим допустила порушення п. 4.4 розділу 4 Договору, яким передбачено, що у випадку порушення замовником умов договору, зазначених в п. 2.1.2, замовник зобов`язаний оплатити виконавцю штраф в розмірі 3% вартості об`єкту. У пункті 1.3 розділу 1 договору зазначено, що вартість нерухомого майна становить 556 000 грн. Отже, 3% штрафу становить 16 680 грн., які відповідач у добровільному порядку відмовилась оплатити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за порушення умов договору на надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг (продаж) від 17 березня 2018 року задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 16680 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят) гривень штрафу за порушення виконання умов договору на надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 17 березня 2018 року, а також 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при звернення із позовом в суд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2019 року по справі №607/8566/18 та постановити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що сума яку вимагав стягнути позивач не є обґрунтованою, оскільки у договорі на надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг (продаж) не вказана чітка ціна об`єкта (однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ), а передбачена лише орієнтовна ціна 556000 (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч) гривень, що еквівалентно 21000 у.о. На момент продажу була проведена експерта оцінка, де відповідно було встановлено ціну квартири в 41000 (сорок одна) тисяча гривень.

Також зазначає, що вона є співвласником квартири у частці 1/2, інша 1/2 частини квартири належить її сину ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_1 не мав права укладати договір лише з одним співвласником без згоди іншого, що у свою чергу вказує на недійсність угоди.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 у якому зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлено факти та інтерпретовано докази подані сторонами процесу. Під час слухання справи було встановлено, що позивачем на виконання умов укладеного спірного правочину надавались послуги відповідачу з приводу продажу об`єкту нерухомості.

Зазначені обставини підтверджено долученими до матеріалів справи газетних видань Ріа плюс № 14 від 02.04.2018 року; № 11 від 14.03.2018 року; № 16 від 16.04.2018 року; № 18 від 30.04.2018 року, у яких позивачем розміщено оголошення про продаж об`єкту нерухомості, який належав відповідачу.

Враховуючи те, що 4 травня 2018 року відповідачем була здійснено продаж квартири та порушено умови договору, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Також суд першої інстанції вірно спирався при розрахунку суми на пункти 1.3 та 4.4 зазначеного спірного договору, у якому сторони узгодили та визначили між собою вартість об`єкту нерухомості, яка склала 556000 грн., тому і розмір штрафу із визначеної суми становить 16680 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що спірний договір укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства. При його укладенні між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних його умов, про що свідчать підписи сторін в оспорюваному правочині .

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що 17 березня 2018 року між агентством нерухомості «Веста» в особі приватного підприємця Заєць ОСОБА_5 .М. (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) укладено договір на надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг (продаж), згідно умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по продажу об`єкту нерухомості - однокімнатної квартири по АДРЕСА_2 .

Пунктом 1.3 договору сторонами по договору передбачено, що орієнтовна вартість об`єкта, рівна 556 000 грн., що еквівалентно 21 000 доларів США.

Згідно п.п. 2.1.2 п. 2.1. договору сторони узгодили, що замовник зобов`язаний надаючи виконавцю виключне право продажу об`єкту, не звертатись за послугами в інші агентства з нерухомості, не продавати об`єкт будь-кому, оминаючи виконавця.

Відповідно до п.3.2 зазначеного правочину сторони передбачили, що замовник проводить кінцевий розрахунок з виконавцем за надані йому послуги у відповідності до п.3.1 при нотаріальному відчуженні об`єкту.

Пунктом 4.4. зазначеного договору сторони узгодили, що у випадку порушення замовником умов договору викладених у п.2.1.2, замовник зобов`язується оплатити виконавцю штраф у розмірі 3 відсотки вищенаведеної вартості.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов укладеного спірного правочину надавались послуги відповідачу з приводу продажу об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено із оглянутих у судовому засіданні в суді першої інстанції та долучених до матеріалів справи газетних видань «Ріа плюс», а саме №14 від 02.04.2018 року, №11 від 14.03.2018 року, №16 від 16.04.2018 року, №18 від 30.04.2018 року, у якій позивачем розміщено оголошення про продаж об`єкту нерухомості, який належав відповідачу.

04 травня 2018 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із однієї сторони (продавці) та ОСОБА_6 з іншої (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продавці передали у власність, а покупець прийняв у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж зазначеного об`єкту нерухомості здійснено за 41311 грн., які продавці отримали від покупця до підписання зазначеного договору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту).

Згідно із вимогами ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, підписанням вказаного договору про надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг, відповідач засвідчив, що всі умови укладеного спірного договору їй зрозумілі та підтверджувала свою здатність виконувати їх умови, у тому числі нести відповідальність за неналежне його невиконання, передбачену пунктом 4.4.

В силу вимог ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату - замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи доведено і підтверджено поясненнями апелянта про те, що недійсність спірного договору про надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг з приводу продажу об`єкту нерухомості, а саме квартири по АДРЕСА_2 у судовому порядку не оскаржувалось. Крім того, договір нею був підписаний добровільно і без будь яких застережень.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта також про те, що договір підписаний лише одним із співвласників, а тому дана угода є недійсною.

При заключені договору із агенцією щодо продажу квартири ОСОБА_3 , знаючи, що їй належить лише 1/2 частина квартири уклала спірний договір одноособово, чим сама дала неправдиві дані щодо належного їй права власності.

Також надуманими є посилання апелянта про те, що суд при обчислені суми стягнення невірно взяв до уваги передбачену у спірному договорі орієнтовну ціну квартири, оскільки дана квартира була продана за значно меншу суму.

В судовому засіданні доведено, що волевиявлення сторін було вільним та направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку позивача - надання інформаційно-консультаційних і посередницьких послуг з приводу продажу об`єкту нерухомості, а з боку відповідача отримання таких послуг та їх належна оплата. Також сторонами було узгоджено орієнтовну вартість об`єкту нерухомості, яка склала 556 000 грн, що еквівалентно 21000 доларів США по курсу продажу комерційними банками м. Тернополя валюти фізичних особам у пункті 1.3. спірного правочину. При укладенні договору сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних його умов, не заявлено будь яких заперечень щодо того чи іншого пункту договору. Договір підписано сторонами особисто без будь яких заперечень. ОСОБА_3 сама порушила умови договору, продавши квартиру і не повідомила про це позивача (п.2.1.2 договору).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно, виходячи із зазначеної ціни об`єкту нерухомості визначив 3% штрафу передбаченого п. 4.4 договору на надання інформаційно-консультативних і посередницьких послуг укладеного між сторонами, за порушення замовником умов, а саме за продаж квартири без залучення агентства, що становить 16680 грн, які підлягають стягненню в користь позивача.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 5 червня 2019 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року підлягає поновленню.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2019 року.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак