Справа №266/1529/14-ц
Провадження№ 2-п/266/5/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя в складі

головуючого судді - Курбанової Н.М.

за участю секретаря - Макогон С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Приморського районного суду м. Маріуполя заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2014 року заочним рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.08.20096 року, в сумі 24194,52грн. та судовий збір в сумі 243,60грн.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, і тому судом не було враховано її правової позиції та вона була позбавлена права надати суду докази, якими заперечує проти позову. Також вона вважає анкету-заяву позичальника, на підставі якої з неї стягнуто заборгованість неналежним доказом, вважає що сторони не узгодили розмір відсоткової ставки та сплив строк позовної давності. Просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що про існування вищевказаного рішення суду їй стало відомо з постанови державної виконавчої служби про звернення стягнення на її заробітну плату, а копію винесеного заочного рішення її представник отримала лише 31 січня 2019 року, та скасувати заочне рішення суду, призначивши справу до розгляду у порядку спрощеного провадження.

Представник заявниціОСОБА_2 до суду надала заяву, якою вимоги заяви підтримала, просила задовольнити, справу розглянути у її відсутність.

Представник позивача до суду не зявився, про день, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, вважає, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької від 16 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.08.20096 року, в сумі 24194,52грн. та судовий збір в сумі 243,60грн. (а.с. 36-37).

Як вбачається з матеріалів справи, до відкриття провадження по даній справі, відповідно до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України в редакції 2004 р., суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи та отримав відповідний адрес реєстрації відповідача: м. Маріуполь. вул. Зінцева балка, буд. 45б (а.с. 26-27).

Судова повістка разом із ухвалою суду про відкриття провадження була надіслана поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою реєстрації відповідача, згідно рекомендованого повідомлення зазначені документи були отримані відповідачкою 26.04.2014р. особисто, під підпис (а.с. 28-30).

Наступна судова повістка була надіслана поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою реєстрації відповідача, що не суперечить закону, але рекомендований лист повернувся до суду, у звязку з не проживанням адресата за вказаною адресою (а.с. 32, 38-41).

Згідно з інформацією відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи від 24.06.2014р. № 28-907, яка отримана судом 03.07.2014р. відповідач знаходиться зареєстрованим за тією ж адресою: м. Маріуполь. вул. Зінцева балка, буд. 45б, з 05.07.2008р. (а.с. 43).

В заяві про скасування заочного рішення відповідач не вказала, з яких поважних причин вона не зявилася до суду та не отримала судові документи за місцем реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним чином повідомив відповідача про день та час слухання справи та винесення рішення по справі, у відповідності до вимог закону.

Також судом встановлено, що копія заочного рішення суду від 16.05.2014р. року була направлена відповідачу 19.05.2014 року за адресою реєстрації, але рекомендований лист повернувся до суду у звязку з не проживанням адресата за вказаною адресою.

Згідно заяви від 26.04.2018 р. представник відповідача ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу їй копії заочного рішення суду, яка була задоволена та 03.05.2018р. на зазначену адресу було направлено копію заочного рішення суду. Таким чином, вже станом на 26.04.2018р. відповідачу було відомо про наявність вказаного рішення суду (а.с. 44-48).

Однак, представник відповідача ОСОБА_2 02.11.2018р. повторно звернулася до суду з заявою про видачу їй копії заочного рішення суду, яку отримала лише 31.01.2019р. (а.с. 49-52).

Відповідно до ст. 127 ЦПК України в редакції 2017 р., суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, в якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, розглядається без повідомлення учасників справи. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення заявник зазначив, що про існування вищевказаного рішення суду їй стало відомо з постанови державної виконавчої служби, а копію винесеного заочного рішення її представник отримала лише 31 січня 2019 року.

Суд вважає, що наведені відповідачем підстави для поновлення строку звернення з даною заявою до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки відповідачем не надано доказів того, що існували дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного отримання копії заочного рішення суду, з моменту першого звернення до суду 26.04.2018р. з заявою про видачу копії вказаного рішення та не зазначено підстав не отримання судових документів за місцем реєстрації.

Окрім того, згідно п.3-4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Згідно ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справ.

Таким чином, підставами для перегляду заочного рішення є одночасно наявність доказів, що мають істотне значення для справи та відсутність відповідача в судовому засіданні з поважних причин.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що підстави для застосування ст. 288 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 284-287 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на скасування заочного рішення від 16.05.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16.05.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду.

Суддя Курбанова Н. М.