П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/10046/18

Номер провадження № 22-ц/824/10219/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Соколової В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів з позивача на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеного рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року, із 1/3 частини від усіх щомісячних доходів на тверду грошову суму 1 500 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, відкликання виконавчого листа № 2-1818 від 22 квітня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у сумі 1/3 частини від усіх щомісячних доходів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .

Згодом сторони розлучились, однак позивач не залишив сина без матеріального забезпечення та постійно сплачував аліменти, визначенні рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2009 року, намагаючись не допускати утворення заборгованості.

Відповідно до відомостей Оболонського районного відділу ДВС м. Київ заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом 2-1818 від 22 квітня 2009 року відсутня та рахується переплата в сумі 7 939 грн. 17 коп.

Однак із довідки-розрахунку від 02 травня 2018 року позивачу стало відомо, що державним виконавцем було проведено розрахунок суми заборгованості по аліментах, виходячи із середньої заробітної плати по регіону (м. Київ), що призвело до виникнення необґрунтованого боргу. Державним виконавцем визначено, що 1/3 частина заробітку ОСОБА_2 становить 4 041 грн. 33 коп.

Разом з тим, позивач зазначає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан значно погіршився, оскільки у останнього у новому шлюбі народилось ще четверо дітей та його сім`я отримала статус багатодітної. Крім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за найменшою дитиною, у зв`язку з чим його заробіток є мінливим, а тому ОСОБА_2 не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4 041 грн. 33 коп.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року (а.с. 66 - 67) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 20 червня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну каргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення, просила скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка часто хворіє, що підтверджується відповідною довідкою.

Скаржник зазначає, що Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01 січня 2019 року визначено прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років у розмірі 2 027 грн. Таким чином, сума аліментів, запропонована ОСОБА_2 , складає 2/3 від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, виходячи з приписів сімейного законодавства відповідач несе рівні з позивачем обов`язки щодо утримання дитини та повинна також витрачати власні кошти на сина у розмірі не меншому, ніж той, що запропонований позивачем.

Скаржник зауважує, що неспівмірно великі нарахування розпочались лише в квітні 2018 року, а до березня 2018 року існувала переплата по аліментах.

Крім сина ОСОБА_6 , на утриманні позивача знаходиться ще четверо неповнолітніх дітей.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

18 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_3 з відповідним підтвердженням його надсилання позивачу, з якого зокрема вбачається, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга - безпідставною.

Розмір аліментів, які добровільно сплачував позивач, недостатній для повноцінного утримання дитини. Крім того, ОСОБА_2 не ніс додаткових витрат на дитину.

Останній не працевлаштований офіційного з метою отримання від держави допомоги по догляду за дитиною. Разом з тим, дитина відвідує дитячий садок, а тому ОСОБА_2 має змогу працювати та сплачувати аліменти у розмірі, встановленому рішенням суду.

Посилання останнього на регулярну сплату аліментів не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки Довідкою-розрахунком підтверджується наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 липня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 квітня 2009 року (а.с. 58 - 60) частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_7 , про стягнення аліментів, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову, тобто з 25 лютого 2009 року і до повноліття дитини, стягнуто з відповідача на користь держави державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

Ухвалюючи вищевказане рішення, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача та наявність у відповідача у другому шлюбі дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача у другому шлюбі народились доньки - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька ОСОБА_11 (а.с. 8, 9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись до суду, просив не зменшити розмір аліментів, а змінити спосіб стягнення, а відповідно до приписів СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а саме ч. 1 та ч. 2 ст. 27 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ч. 1 ст. 182 СК України наведено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, у тому числі стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів і наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, звернувшись з позовом до Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/2 частини від заробітку останнього.

Суд, врахувавши всі обставини справи, рішенням від 10 квітня 2009 року стягнув з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2009 року і до повноліття дитини.

СК України передбачає можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом. Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з аналізу позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 не просить зменшити розмір аліментів, а просить змінити спосіб їх стягнення.

Враховуючи, що приписами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, саме за позовом одержувача аліментів, а під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач не бачить підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначеного на підставі рішення суду, висновки Оболонського районного суду міста Києва про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року - без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В. В. Соколова