ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/1703/18
Провадження № 22-ц/4820/1276/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №674/1703/18 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на рішення Дунаєвецького районного суду від 09 квітня 2019 року (суддя Шклярук В.М., повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про визнання договору іпотеки припиненим.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначав, що 16 липня 2007 року між ним та ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» була укладена Генеральна угода №014/08-11/8992 і в якості забезпечення зобов`язання за цією угодою 02 серпня 2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля загальною площею 490,5 кв.м., що складається із: кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та вбиральні, які знаходяться в АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0519 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0422 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що кредитна заборгованість перед Банком була ним погашена в повному обсязі, у зв`язку із чим вважає, що договір іпотеки припинений. Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати договір іпотеки від 02 серпня 2007 року припиненим.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 09 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано припиненим договір іпотеки від 02 серпня 2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області Магерою Н.Ф., зареєстрований в реєстрі за №3463, предметом якого є нежитлова будівля загальною площею 490,5 кв.м, що складається із: кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та вбиральні, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0519 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельна ділянка площею 0,0422, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Апелянт зазначає, що кредитні зобов`язання позивача перед Банком в повному обсязі не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості, а тому договір іпотеки не може бути припинений. Посилання суду першої інстанції на довідку Дунаєвецького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 24.09. 2018 року є помилковим, оскільки «виконання рішення суду в примусовому порядку» не є тотожним «належному виконанню умов кредитного договору в повному обсязі». Зважаючи на викладене, Банк просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач та представник відповідача до суду не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позов та визнаючи договір іпотеки припиненим, суд першої інстанції виходив із того, що основне кредитне зобов`язання по кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 виконане в повному обсязі, тому іпотека за Договором іпотеки від 02 серпня 2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 є припиненою.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на нормах закону, що регулюють спірні правовідносини.

Так, положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України за загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не було враховано, що позичальник ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року в повному обсязі не виконав (наявна заборгованість по відсотках в сумі 19623,48 грн.) є таким, що не заслуговують на увагу.

Так, на виконання протокольної ухвали апеляційного суду від 26.06.2019 року представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» направлено письмові пояснення щодо періоду, за який Банком нараховано відсотки по кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року.

Відповідно до зазначеного вище письмового доказу заборгованість по відсоткам в розмірі 19623,48грн. за кредитним договором №010/02-07/1-2-151 від 15.07.2008 року нарахована за період з 08.07.2010 року по 11.03.2011 року (а.с.174, 174 зворот)

Однак, колегія суддів вважає, що нарахування АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначеної заборгованості по відсотках не відповідає обставинам справи та не узгоджується із чинним законодавством.

Встановлено, що 16 липня 2007 року між позивачем ОСОБА_2 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль") укладена Генеральна кредитна угода №014/08-11/8992, за якою кредитор зобов`язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї Генеральної кредитної угоди і які є її невід`ємними частинами.

Відповідно до п.2.4. зазначеної Генеральної кредитної угоди конкретні строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки за користуванням кредитними коштами, об`єкти кредитування визначаються сторонами окремо в кожному кредитному договорі, укладеного в рамках цієї Генеральної кредитної угоди (а.с.28-29).

15 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №010/02-07/1-2-151 (відновлювальна кредитна лінія), відповідно до п. 1.1. якого кредитор на положеннях та умовах цього договору та Генеральної кредитної угоди №014/08-11/8992 від 16.07.2008 року відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 300000 грн. в порядку, передбаченому цим договором та повинен бути повернутий позичальником в строк по 08.07.2009 року включно (а.с. 37 -44).

Також, для забезпечення виконання зобов`язань по договору кредиту між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 і між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 10.07.2009 року були укладені договори поруки з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 по кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15.07.2008 року та додаткової угоди № 010/02-07/1-2-151/1 від 10.07.2009 року (а.с.183-190).

02 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в якості забезпечення зобов`язання за Генеральною кредитною угодою №014/08-11/8992 від 16.07.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля загальною площею 490,5 кв.м, що складається із: кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вбиральні, вимощення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0519 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельна ділянка площею 0,0422 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких являється позивач (а.с. 6-8).

10 липня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №010/02-07/1-2-151/1 до кредитного договору №010/02-07/1-2-151 від 15.07.2008 року, відповідно до п. 2 якої сторони погодили викласти п.1.1 розділу 1 Предмет договору Договору в наступній редакції: «1.1. Кредитор на положеннях та умовах цього договору та Генеральної кредитної угоди №014/08-11/8992 від 16.07.2008 року відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 300000 грн. (ліміт кредитування), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом в строки, передбачені Графіком погашення кредитної заборгованості (Додаток №1 до Договору) та сплатити комісії, а також виконати інші зобов`язання визначені цим Договором. Остаточний термін повернення кредиту 08 липня 2010 року (а.с 191-194)

Згідно п. 8. зазначеної Додаткової угоди одночасно з укладення цієї додаткової угоди сторони домовились підписати Додаток №1 «Графік погашення кредитної заборгованості» до договору, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1 до цієї додаткової угоди).

Відповідно до п.1 Додатку №1 до додаткової угоди №010/02-07/1-2-151/1 від 10 липня 2009 року до кредитного договору №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року цим Додатком сторони встановлюють, що кредитна заборгованість по Кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року, повинна погашатися позичальником згідно до встановленого графіку погашення кредитної заборгованості (а.с.195-197).

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц), від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц).

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що саме в межах строку кредитування (по 08 липня 2010 року) ОСОБА_2 , будучи позичальником по кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15.07.2008 року, зобов`язаний був повернути АТ «Райффайзен Банк Аваль» кредит та нараховані відсотки.

І рішенням Дунаєвецького районного суду від 11 березня 2011 року, що набрало законної сили 22.03. 2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ХОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції заборгованість по кредиту та відсотках за кредитним договором №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року в розмірі 93875,84грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 938,76грн. і 120грн. витрат на ІТЗ. Розірвано кредитний договір №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року (а.с. 200-201).

Зазначеним рішенням стягнуто відсотки по кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15.07.2008 року, що нараховані станом на 10.03.2011 року (а.с. 198-199).

Встановлено, що виконавче провадження по виконавчому листу №2-112 від 11.03.21011 року Дунаєвецького районного суду про стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 93875 грн. закінчено 28.03.2012 року відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав повного виконання.

Ця обставина підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою Дунаєвецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 24.09.2018 року за №14.6. - 32/12/14292 та Витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) (а.с. 11, 12, 94, 95).

Оскільки судове рішення в частині стягнення відсотків по кредитному договору №010/02-07/1-2-151 від 15 липня 2008 року ОСОБА_2 виконано, тому твердження представника апелянта про наявність невиконаних кредитних зобов`язань позивача по зазначеному кредитному договору в розмірі 19623,48грн. є голослівним та базується на припущеннях, що в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України є не припустимим.

Вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк