Провадження № 2-к/243/4/2019
Справа № 243/5369/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.,

розглянувши в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання ректора Білоруського національного технічного університету про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області надійшло клопотання ректора Білоруського національного технічного університету про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат, які витрачені на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилась на державному утриманні, на користь Білоруського національного технічного університету в розмірі 2 206 рублів 13 копійок Національного банку Республіки Білорусь.

Згідно довідки голови суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь, вказане рішення суду набуло законної сили 28.12.2018 року та підлягає виконанню.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання шляхом розміщення оголошення про виклик ОСОБА_1 на офіційному сайті суду.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи».

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Оголошення на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання ОСОБА_1 було опубліковано на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 29 травня 2019 року, 24 червня 2019 року (а.с.29,33).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст. 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання ,суд приходить до наступних висновків.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди „ Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах»,ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст.53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Також, згідно п.5.1Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень»(зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно п.5.2. даної Інструкції, Клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мін`юст.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, Іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно п. 5.4. Інструкції, Мін`юст, отримавши іноземне клопотання відповідно до абзацу другого пункту 5.2, перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах із запитуючою державою, а також наявність документів, необхідних відповідно до міжнародного договору для визнання та виконання рішення іноземного суду в Україні.

Якщо клопотання відповідає міжнародному договору України, Мін`юст через головне територіальне управління юстиції направляє іноземне клопотання до суду України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника чи його майна.

Відповідно до п.5.5. Інструкції, Розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 24 грудня 1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного Цивільно-процесуального кодексу України.

Рішенням суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь № 2-1802/2018 від 12.12.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід республіканського бюджету витрати, понесенні на утримання ОСОБА_3 , яка знаходилась на державному утриманні в Білоруському Національному технічному університеті за період з 01.09.2008 року по 30.06.2012 року у розмірі 2 206,13 рублів (а.с.21-22).

Рішення набуло законної сили 28.12.2018 року (а.с.23).

Відповідно до довідки голови суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь, рішення суду Советського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року не виконувалось на території Республіки Білорусь у зв`язку зі знаходження відповідача за межами Республіки Білорусь (а.с.4).

Відповідно до ст.462 Цивільного процесуального кодексу України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ч.1 ст. 463ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (стаття 464 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

З рішення суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року слідує, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем мешкання (а.с. 21-22).

Відповідно до довідки, яка надана головою суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь, ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду (а.с.5).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи іноземним судом, відповідно до норм міжнародного права, що стверджується поданими доказами. Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності дост.468 ЦПК України не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 467 ПК України , якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З офіційного сайту Національного Банку України вбачається, що 10,00 білоруських рублів за курсом станом на 22 липня 2019 року Національного Банку України складає 127,4517 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Клопотання ректора Білоруського національного технічного університету про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року, є законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.12Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди „ Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах»,ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1993 року, ст.ст.462,463,467,468 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ректора Білоруського національного технічного університету про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року - задовольнити.

Рішення суду Совєтського району м. Мінська Республіки Білорусь від 12.12.2018 року за позовом Білоруського Національного технічного університету к Місько ОСОБА_4 про стягнення витрат на дитину, що перебувала на державному утриманні, в частині стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівки Донецької області, витрат на утримання ОСОБА_2 , яка знаходилась на державному забезпеченні у Білоруському Національному технічному університеті за період з 01.09.2008 року по 30.06.2012 року у розмірі 2 206,13 білоруських рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.07.2019 року становить 28 115 грн. 91 коп. (двадцять вісім тисяч сто п`ятнадцять грн. 91 коп.), перерахувавши на рахунок № BY69 AKBB НОМЕР_1 у філії №529 «Белсвязь» ВАТ «АСБ Беларусбанк», БИК AKBBBY21529, м. Мінськ, УНП 100354447, ОКПО 02071903 - направити до примусового виконання.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов