Житомирський апеляційний суд
Справа F295/5199/17 Головуючий у 1-й інст. Ведмідь Н. В.
Категорія 32 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу F295/5199/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа - Новоград-Волинська місцева прокуратура про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ведмідь Н.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, який у серпні 2017 року уточнив та просив стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 278675 грн 27 коп. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що постановою слідчого прокуратури Романівського району Житомирської області від 11.09.2009 його було притягнено, як обвинуваченого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України. Постановою вказаного слідчого, 24.09.2009 відсторонено позивача від виконання обовязків розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора по всіх справах, які знаходяться у його провадженні на час проведення досудового слідства. 09 вересня 2009 року у кримінальній справі F057009/09 обрано позивачу запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Зазначав, що вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 29.04.2015 у справі F1-21/2011 його визнано невинним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, виправдано за відсутністю в діянні складу злочину, скасовано обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Апеляційною та касаційною інстанціями залишено вирок суду першої інстанції без змін. Відтак, незаконні дії органів досудового слідства у звFязку із порушенням кримінальної справи, предFявленням обвинувачення у вчиненні злочину, обранням запобіжного заходу, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих звFязків.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомирало від 20 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 278675 грн 27 коп. в якості відшкодування мольральної шкоди.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, вказує, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, судом було порушено вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Казначейство, яке залучено до справи в якості єдиного відповідача, не може використовувати права учасника судового процесу, так як, згідно зі своїми функціональними обовязками не є учасником спірних правовідносин, відтак немає жодних фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції мотивував свою позицію тим, що внаслідок незаконного засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального права та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою слідчого прокуратури Романівського району Житомирської області від 11 вересня 2009 року ОСОБА_1 притягнено як обвинуваченого, предFявивши йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого прокуратури Романівського району Житомирської області від 24 вересня 2009 року відсторонено позивача від виконання обов'язків розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора по всіх справах, які знаходяться у його провадженні на час проведення досудового слідства. 09 вересня 2009 року у кримінальній справі F057009/09 обрано позивачу запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року ОСОБА_1 визнано невинним у вчинені злочину, передбаченого частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України, виправдано його по суду за відсутністю в діянні складу даного злочину, скасовано обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 04 травня 2016 року апеляцію прокурора Романівського району Житомирської області залишено без задоволення, а вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року - без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2016 року вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 04 травня 2016 року щодо позивача залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КПК України, в редакції 1960 року, вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено в статті 56 Конституції України.

Статтею 1176 ЦК встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 статті 1, пунктом 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 4 Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом протягом 87 місяців, чим йому було завдано моральної шкоди через тривале кримінальне переслідування, що мало для нього негативні наслідки та суттєво вплинуло на його психоемоційний стан, а також вимагало додаткових зусиль для організації його життя, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги про помилковість стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 278 675 грн. 27 коп, яка, на думку скаржника, визначена судом невірно та завищено, не дають підстав для скасування оскарженого судового рішення з огляду на наступне.

В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200 грн, і саме з цієї суми позивач просив розраховувати розмір моральної шкоди.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував положення частини 2 та 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», роз'яснення зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України та вз'явши за основу обрахунку кількість днів перебування позивача під слідством та заявлені ним позовні вимоги, правильно визначив суму відшкодування.

Врахувавши обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань в наслідок незаконного перебування протягом тривалого часу під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, суд першої інстанції, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 278 675 грн 27 коп.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду першої інстанції в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди всупереч вимогам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки розгляд такої заяви повинен здійснювати Чуднівський районний суд Житомирської області не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України позови, повFязані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть предFявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, пров.Пограничний, 14, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Богунського району м. Житомира.

Отже, позивач відповідно до вимог ч.4 ст.28 ЦПК України, скориставшись своїм правом вибору, пред'явив позов до відповідача за зареєстрованим місцем свого проживання.

З огляду на наведене, судом першої інстанції не порушені правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване судове рішення є таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 14 травня 2019 року.

Головуючий

Судді