Справа431/2508/19
Провадження 2/431/758/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Воронкіна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Савкової Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду у місті Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі тимчасово окупованої території та повернення на таку територію без згоди та супроводу батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі тимчасово окупованої території та повернення на таку територію без згоди та супроводу батька, в якому просила суд надати дозвіл дитині ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд та в`їзд на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які розташовані на лінії зіткнення (територія проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил) в межах Донецької та Луганської областей у її супроводі, без згоди його батька ОСОБА_2 строком на 11 років, а саме з 04.04.2019 до 12.09.2030.

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. У зв`язку з різними поглядами на життя шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не підтримує стосунки з сином, матеріальної допомоги не надає, не бере участі у його вихованні, не цікавиться його розвитком. З 2015 року зв`язок з ОСОБА_2 взагалі втрачений, його місце знаходження не відоме, а тому відсутня можливість оформити дозвіл на виїзд дитини у встановлено порядку. У теперішній час вона перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, з яким теж має спільну дитину. Виникла потреба виїжджати за межі тимчасово окупованої території,оскільки дитині необхідна дошкільна освіта, підготовка до навчання у школі, планові медичні щеплення за тих підстав, що м. Ровеньки Луганської області, де вони зараз проживають, органи державної влади не здійснюють свої повноваження і відповідно її син не перебуває під захистом держави. У зв`язку з чим звернулася до суду за захистом.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу без його участі.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

З 03листопада 2016 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення суду від 03.11.2016 (а.с.9)

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з матір`ю - ОСОБА_1

У позивача виникли труднощі щодо отримання дозволу на виїзд дитини у встановлено порядку.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.

Частина 2 статті 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.

Згідно п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків

Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 222ог від 14 квітня 2017 року в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_1 просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд та в`їзд її дитини на переміщення через лінію зіткнення без згоди батька, ОСОБА_2 , для навчання та оздоровлення, тобто вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України.

Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, а тому позов слід задовольнити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду, вона не порушує питання про стягнення його з відповідача, а з власної ініціативи суд не може вийти за межі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9 Конституції України; 7, 150,153, 155, СК України; ст. 313 ЦК України, ст. ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі тимчасово окупованої території та повернення на таку територію без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасовий виїзд та в`їзд на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які розташовані на лінії зіткнення (територія проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил) в межах Донецької та Луганської областей у супроводі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування та повернення свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 строком на одинадцять років, а саме з 04.04.2019 до 12.09.2030.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Воронкін О.А.