ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6443/19 Справа № 210/968/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року, яке постановлено суддею Літвіненко Н.А. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»(далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 271 245 грн. у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що з ним стався нещасний випадок на підприємстві відповідача під час виконання трудових обовязків.

Висновком МСЕК від 04.10.2011 року позивачу було первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. При повторному переогляді висновком МСЕК від 23.10.2012 року позивачу повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. При наступних переоглядах висновками МСЕК від 15.10.2013 року, 21.10.2014 року, 13.10.2015 року позивачу повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Висновком МСЕК від 10.10.2017 року позивачу повторно встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, безстроково.

Позивач вважає, що в результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, він змушений постійно проходити численні курси лікування, медичні огляди та обстеження, порушено нормальні життєві зв`язки, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 768,80 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 271 245 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, зокрема не враховано, що позивач внаслідок нещасного випадку на виробництві втратив 65% професійної працездатності, у віці 54 років має другу групу інвалідності, безстроково.

На думку представника позивача судом не повністю враховано, що внаслідок отриманих травм позивач позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває сильні больові відчуття під час ходи, порушено функції лівої ноги, наявні складнощі та больові відчуття під час пересування в просторі та невеликих фізичних навантажень.

Вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який порушив вимоги Інструкції з охорони праці.

Зазначає, що судом не враховано те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянням моральних страждань позивачу.

Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» заперечував, представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Товкун А.В., яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проти апеляційної скарги представника позивача заперечувала, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 18.07.2007 року по 24.10.2011 року працював електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання IV розряду доменного цеху №2 на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 24.10.2011 року звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 31-33).

Відповідно до Акту № 19 форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 17 червня 2011 року, позивач 09 червня 2011 року під час виконання трудових обов`язків в складі холодного чавуну доменного цеху № 2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», при переміщенні електромагніту до кузову автомобіля КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 , під час пересування вздовж борту кузова автомобіля до місця, де знаходилось кільце підвіски, яке було необхідно поправити, внаслідок втрати рівноваги, впав з висоти власного зросту на днище, отримавши при падінні тяжку травму. (а.с. 13-зворот).

Відповідно до п. 6 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, стався, внаслідок порушення ним вимог п.п. 1.7.5, 3.1.2, 3.1.4 інструкції з охорони праці для електромонтера з ремонту обслуговування електрооладнення (а.с. 14).

Згідно п.10 Акту Форми Н-1 особами, що допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_3 , майстер з ремонту обладнання (утримання та ремонт електрообладнання) доменного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який порушив вимоги п.п. 3.24, 3.26, 3.29 посадової інструкції майстра з ремонту обладнання (утримання та ремонт електрообладнання) доменного цеху №2 ПІ.020.23362.098, п.3.12 «Правил безпеки в доменному виробництві» НПАОП 27.1-1.02-97, ст. 13, 14 ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 14).

Висновком МСЕК від 04.10.2011 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та друга група інвалідності (а.с. 10).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 23.10.2012 року позивачу, повторно, встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та друга група інвалідності (а.с. 10-зворот).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 15.10.2013 року, позивачу, повторно, встановлено 65 % втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та друга група інвалідності (а.с. 11).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 21.10.2014 року, позивачу, повторно, встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності (а.с. 11-зворот).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 13.10.2015 року, позивачу, повторно, встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та друга група інвалідності (а.с. 12).

При наступному переогляді висновком МСЕК від 10.10.2017 року, позивачу, повторно, встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, друга група інвалідності, бестроково (а.с. 12-зворот).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який порушив вимоги Інструкції з охорони праці, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не знімають з відповідача обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153КЗпП Українита ст. 13Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання. Крім того, відповідно до п. 10 Акту Форми Н-1 встановлена вина осіб, що допустили порушення вимог законодавства про охорону праці ОСОБА_3 , майстер з ремонту обладнання (утримання та ремонт електрообладнання) доменного цеху №2 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який порушив вимоги п.п. 3.24, 3.26, 3.29 посадової інструкції майстра з ремонту обладнання (утримання та ремонт електрообладнання) доменного цеху №2 ПІ.020.23362.098, п.3.12 «Правил безпеки в доменному виробництві» НПАОП 27.1-1.02-97, ст. 13, 14 ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 14).

Відповідно до висновку МСЕК від 04 жовтня 2011 року позивачу первинно було встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, друга група інвалідності (а.с. 10).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не враховано те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв будь яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань позивачу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», та згідно Акту також встановлена вина працівників підприємства відповідача.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг представника позивача та представника відповідача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом, оскільки розмір моральної шкоди визначено з урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 65 %, та є інвалідом другої групи. Внаслідок отриманих травм позивач відчуває сильні больові відчуття під час ходи, так як порушено функції лівої ноги, у зв`язку з чим змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 100 000 гривень.

Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п. 3 ч. 3 ст. 175, п. 1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь держави за рахунок відповідача, невірно застосовані норми процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору, із збільшенням стягнутого судом першої інстанції судового збору з 768,40 гривень до 1 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, а апеляційні скарги залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Гузєва ОСОБА_4 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»- залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь держави судового збору з 768 гривень 40 копійок до 1000 (одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: