ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
18 липня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
11.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою, крім нього зареєстровані його онуки - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач вказує, що його онуки з серпня 2015 року в будинку не проживають, їх речей в будинку немає. Позивач вказує, що реєстрація відповідачів в належному йому будинку ставить його в скрутне становище, так як він не може оформити субсидію на зменшення оплати за комунальні послуги.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив визнати відповідачів такими, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи шляхом публікування оголошення про їх виклик на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.
У встановлений строк відзиву від відповідачів на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 31.03.2010 року, ОСОБА_1 належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 .
З копії будинкової книги вбачається, що в належній позивачеві частині будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно пояснень позивача, за адресою реєстрації його онуки, відповідачі у справі, фактично не проживають з серпня 2015 року. Всі витрати, пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків здійснюються тільки ним.
Згідно актів від 12.03.2019 року та 04.04.2019 року за підписами секретаря КСОНМ «Кадлубиця» та сусідів, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але за даною адресою не проживає з серпня 2015 року, їх особистих речей в будинку немає.
Крім того факт непроживання відповідачів в будинку АДРЕСА_1 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач перешкоджає проживанню відповідачів в спірній частині будинку, а також будь-якої домовленості між сторонамищодо користування вказаним житлом.
Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, небажання відповідачів надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Статтею 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 4, 12, 57, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. 15, 16, 29, 317, 321,405 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстр.: АДРЕСА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщеннямзадовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,такими, що втратили право користування житлом: будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей