Провадження №2-о/760/31/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Усатової І.А,

при секретарі Мелешко О.С.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Солом`янський районний у м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, суд -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2018 до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 із заявою про встановлення факту батьківства та просив:

встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Росії, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, та визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_3 , а також внести зміни до актового запису про народження №845 від 25.05.1989 року, складеного Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ОСОБА_3 , а саме записати його батьком ОСОБА_4 .

Заява обґрунтована тим, що він, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0 від 11.08.2018, реєстрацію про його народження складено 25.05.1989, номер актового запису №845, відомості про батька записано на підставі заяви матері від 25.05.1989.

Заявник посилався на те, що у червні 2017 року під час особистої розмови, його мати - ОСОБА_5 повідомила йому, що насправді його біологічним батьком є ОСОБА_4 , який проживав в аулі Учкулан , Карачаєво - Черкеська республіка, Російська Федерація, з яким вона познайомилась працюючи в Київському політехнічному інституті кухарем, під час відрядження у 1988 році до туристичної бази Київського політехнічного інституту «Глобус» в аулі Учкулан, Карачаєво - Черкеська республіка, Російська Федерація (колишня СРСР).

Зазначено, що в офіційному шлюбі його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не перебували. До його народження перебували у сімейних стосунках, деякий час проживали разом та вели спільне господарство, за місцем проживання батька. Мали наміри зареєструвати стосунки та народжувати дітей. В подальшому родинні відносини не склалися і його мати повернулася до м. Києва, після повернення з відрядження дізналася, що вагітна. Оскільки, на час його народження його мати не перебувала в офіційному шлюбі, щоб уникнути сімейних сварок зі своїми батьками, через національність біологічного батька, в актовому записі про народження, його батьком було зазначено вигадану особу - ОСОБА_7 .

Заявник вказав, що з метою розшуку свого біологічного батька - ОСОБА_4 , у липні 2017 року він за допомогою мережі інтернет знайшов своїх сестер ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які повідомили, що батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, познайомився із ОСОБА_10 , жінкою батька та з іншими родичами по батьківській лінії. Після чого, у серпні 2017 та у вересні 2018 року на запрошення сестер та інших родичів батька їздив до Російської Федерації, Карачаєво-Черкеської республіки, аул Учкулан .

Заявник посилався на те, що дані візити змінили його життя, родичі батька сприйняли його як рідну людину, це були щирі та відверті зустрічі, які вкотре довели відвертість їх почуттів до нього. При особистій зустрічі родичі неодноразово наголошували на зовнішню схожість та відмітили однакові манери поведінки, жестів з його батьком.

Заявником зазначено, що з його ініціативи ООО «Медикал Геномике» (Російська Федерація, м. Тверь, вул. Желябова, 48) було проведено експертне дослідження (молекулярно - генетичну експертизу) для встановлення родинних зв`язків між ним та ОСОБА_8 та експертним висновком № MG 8-54135 (молекулярно-генетичної експертизи) від 02.10.2018 встановлено вірогідність того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 мають одного спільного батька складає 88.8072%. Даний висновок підтвердив слова матері заявника, після чого, він остаточно вирішив змінити своє прізвище та по батькові на ім`я та прізвище свого біологічного батька ОСОБА_4 .

Вказав на те, що 17 жовтня 2018 року він подав заяву про зміну прізвища за власним бажанням з ОСОБА_12 на ОСОБА_13 до Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції та заява знаходиться на розгляді, станом на дату звернення до суду з даною заявою про встановлення факту батьківства.

Заявник посилався на те, що у зв`язку зі смертю його біологічного батька, не можливо внести зміни до актового запису про народження за спільною заявою батьків, тому він звертається до суду з даною заявою для встановлення факту батьківства, який є необхідним для зміни мого по батькові, на ім`я свого біологічного батька ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, просив задовольнити заяву.

Ухвалою судді від 26.12.2018 у справі відкрито провадження.

01.03.2019 на адресу суду надійшла заява від заявника, в якій він посилався на те, що 18.01.2019 ним було змінено ім`я з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

У судовому засіданні заявник та його представник просили задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства та враховуючи обставини справи.

Суд, заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1, ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 1, 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Таким чином, у відповідності до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом запису актів громадянського стану Жовтневого районного виконавчого комітету м. Києва 25.05.1989, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №845 від 25.05.1989, його батьками в книзі реєстрації актів про народження зазначені - мати « ОСОБА_14 » та батько « ОСОБА_7 ».

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0 від 11.08.2018, 25.05.1989 складено актовий запис про народження №845 ОСОБА_3 , відомості про батька: ОСОБА_7 , українець, підставою запису відомостей про батька є заява матері та підпис від 25.05.1989.

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 , виданого 18.01.2019 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив ім`я на « ОСОБА_1 ».

Так, заявник просить встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Росії, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно нього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, та визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_3 , а також внести зміни до актового запису про народження №845 від 25.05.1989 року, складеного Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ОСОБА_3 , а саме записати батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Сімейний кодекс, який діє на даний час набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано роз`яснення, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України УРСР (1969 року), суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпІІІС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до п. 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (КпШС) походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягненню нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Так, відповідно до роз`яснень у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Так, в обґрунтування заявлених вимог, заявник надав суду експертний висновок № MG 8-54135 (молекулярно-генетичної експертизи) від 02.10.2018, яким встановлено вірогідність того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 мають одного спільного батька складає 88,8072%.

Також було надано суду: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , свідоцтв про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , копії паспортів останніх, копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , копію паспорта останньої, заяв ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про не заперечення встановлення батьківства.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд враховує, що ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту прав залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

Беручи до уваги вищенаведені норми законодавства, суд вважає, що обраний заявником спосіб захисту прав та інтересів є неналежним, оскільки з огляду на наведені вище обставини, встановленню підлягає визнання саме померлим ОСОБА_4 батьківства відносно ОСОБА_3 , а не встановлення факту батьківства.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги заявника про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Росії, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно заявника, та визнання ОСОБА_4 батьком заявника.

Також суд не знаходить підстав і для заявлених вимог про внесення зміни до актового запису про народження №845 від 25.05.1989, складеного Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ОСОБА_3 , а саме записати його батьком ОСОБА_4 .

За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно п.2.13., п.2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил.

З огляду на вищенаведене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Солом`янський районний у м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції задоволенню не підлягає.

Суд, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 223, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: