Справа № 414/1618/15-ц
Провадження № 22-ц/810/192/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, травня місяця, 08-го дня, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Онопрієнка А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № BLaЖГА00065604 від 23.08.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 15 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 23.08.2014 року згідно графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 50 249, 24 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 50 249, 24 грн. за кредитним договором № BLaЖГА00065604 від 23.08.2011 року, яка складається з наступного: 6 105, 23 грн. заборгованість за кредитом; 1 650, 42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500 заборгованість по комісії за користування кредитом; плата за пропуск платежів 38 993, 59 грн.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2019 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за договором банківського обслуговування BLaЖГА00065604 від 23.08.2011 року в розмірі 11 255 грн. 65 коп. Вирішено питання по судовим витратам.

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 не погодилась з таким рішенням суду першої інстанції та надала на нього апеляційну скаргу, у якій посилаючись на припущені судом порушення норм матеріального та процесуального права - просила змінити рішення Кремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким застосувати строк позовної давності.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Так, статтею ст. 367 ЦПК України є передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтями 263, 264 ЦПК України є визначеним про те, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12,81 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є кредитна заборгованість в розмірі 50 249, 24 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом. Суд встановив що відповідно до укладеного договору № BLaЖГА00065604 від 23.08.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8 000 грн. з процентною ставкою 15, 00 % річних, 1, 75 % від суми кредиту комісії за управління кредитом та з терміном його повернення до 23 серпня 2014 року. Умовами договору за невиконання/несвоєчасне виконання/ умов договору також передбачені сплата штрафу у розмірі 25, 00 % від суми кредиту та 0,50 % пені. У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань, станом на 21 серпня 2015 року їй згідно розрахунку (а.с.4), нарахована сума заборгованості у розмірі 50 249 грн. 24 коп., яка складається з: 6 105 грн. 23 коп. основної суми заборгованості за кредитом, 1 650 грн. 42 коп. відсотків, 3 500 грн. комісії за РО, 38 993 грн. 59 грн. плати за пропуск платежів.

Твердження представника відповідача про необхідність застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд визнав безпідставними. Кінцевий строк повернення відповідачем кредитних коштів встановлений до 23 серпня 2014 року, а Банк звернувся до суду із позовом 08 вересня 2015 року. Тобто на час звернення Банку з позовом строк позовної давності не сплинув. Однак суд не погодився з розрахунком Банку в частині нарахування плати за пропуск платежів /яка, по суті, відповідно до умов договору є пенею та штрафом/ починаючи з квітня 2014 року з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області визнано населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З наданого Банком розрахунку вбачається, що нарахування плати за пропуск платежів нарахована починаючи з 24 квітня 2015 року, отже суд визнав за необхідне виключити із загальної суми заборгованості за кредитом усю суму плати за пропуск платежів у розмірі 38 993 грн. 59 коп. Тобто з відповідача на користь Банку суд вирішив стягнути: 50 249 грн. 24 коп. - 38 993 грн. 59 коп. = 11 255 грн. 65 коп.

Колегія суддів не може погодитись із усіма такими висновками суду першої інстанції , адже до них він дійшов певною мірою поспішно та без врахування обставин, що свідчать про сплив позовної давнини за певними вимогами, з певними порушеннями норм матеріального права.

Так, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору. Визначення понять «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» містить стаття 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

Як вбачається з матеріалів справи позов було здано на поштове відділення 29.08.2015 року (про це свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті а.с.25) - з наявного у матеріалах справи графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами (а.с. 13 вбачається, що станом на серпень 2012 року (за три роки до звернення до суду) залишок основного боргу складав 5732 гривні 72 копійки - що і підлягають стягненню. Що ж до відсотків, то при їх розрахунку суд враховує наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) з якого вбачається що стягнення «відсотків на строкову суму» у межах позовної давності слід здійснити у розмірі 660 гривень 96 копійок - обчислених станом на серпень 2014 року, адже про застосування якої заявлено відповідачем у суді першої інстанції. У іншій частині заявлених вимог слід відмовити через пропуск строку на звернення до суду. Доводи апелянта щодо того, що суд не зазначив чи сплачувала кредит відповідачка на увагу не заслуговують, суд зробив висновки у рішенні про те, що відповідачка користувалась кредитними коштами, частково погашала заборгованість за договором, не зверталась із заявами про розірвання чи визнання недійсним договору. Наданий до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) містить у собі і відомості щодо сплачених на відшкодування заборгованості коштів, відомості у ньому не є спростованими, відповідачка не надавала суду інших розрахунків чи спростувань.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач під час подання позову з ціною позову 50 249,24 грн. - 1 218 грн. (звільнено від сплати судового збору) і за подання апеляційної скарги - 1827 грн. (сумарно 3045 грн.), позов задоволено на 6 384, 68 грн. - 12, 7 %, то до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави належить 386,7 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню у частині визначення розміру стягнення суми заборгованості та розміру судових витрат, та ухваленню в цій частині позовних вимог нове рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 10 січня 2019 року змінити, скасувавши його у частині визначення розміру стягнення суми заборгованості та розміру судових витрат за кредитним договором, та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (код 19017842, р/р НОМЕР_2 у ГУ НБУ України по м. Києву і Київський області, МФО 380537) заборгованість за договором банківського обслуговування BLaЖГА00065604 від 23 серпня 2011 року у розмірі 6 384 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 386 грн. 70 коп. У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий

Судді