Справа № 2610/1518/2012
Провадження № 8/761/25/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 01 лютого 2019 року, постановленої у справі № 2610/1518/2012 за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерина Миколаївна, ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

02.05.2019 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , згідно якої він просить переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 01.02.2019 року, постановленою у справі № 2610/1518/2012 за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця, якою визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни, щодо винесення постанови від 10 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933; визнано неправомірною та скасовано постанову від 10 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933, винесену державним виконавцем.

Заяву мотивовано тим, що після постановлення ухвали суду від 01.02.2019 року заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи. Так, заявник зазначає, що 04 квітня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду була оприлюднена постанова від 13.03.2019 р. по справі №920/149/18, у змісті якої вказано, що правова колізія виникла між нормою частини першої статті 341 ГПК України та нормою частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку оскарження рішень, дій або бездіяльності органів виконавчої служби. З огляду на це, заявник вважає, що мають місце нововиявлені обставини - істотні для справи обставини, що не були встановлені Шевченківським районним судом м.Києва та не були і не могли бути відомі боржнику на час розгляду справи №2610/15148/2012/, а саме судом не враховано новий строк оскарження дій виконавців. Таким чином, з огляду на те, що скарга ОСОБА_3 по справі №2610/1518/2012 була подана через 15 календарних днів з часу, коли позивач дізналася про постанову державного виконавця, та через 8 місяців після набрання чинності змінами до ЦПК, які були внесені Законом України від 03.10.2017 р. №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що передбачають строк оскарження дій державних виконавців протягом 10 календарних днів, керуючись викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 р. по справі №920/149/18, заявник вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м.Києва по скарзі від 01.02.2019 р. повинна бути скасована.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечував, з підстав викладених у письмовому відзиві на заяву про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами. Останній вважає, що вказана заявником обставина, не є нововиявленою в розумінні положень чинного цивільного процесуального законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №2610/1518/2012, заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, прийшов до висновку, що заява представника заявника про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2019 року, постановленою у справі №761/11351/16-ц за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця, визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерини Миколаївни щодо винесення постанови від 10 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933; визнано неправомірною та скасовано постанову від 10 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 35521933.

Звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду, заявник зазначає, що підставою для перегляду ухвали є те, що на момент постановлення ухвали існували істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі боржнику на час розгляду справи, оскільки, тільки 04 квітня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду була оприлюднена постанова від 13.03.2019 р. по справі №920/149/18, правова позиція якої зводиться до того, що строк на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця обчислюється у календарних днях, а не робочих, а строк оскарження дій становить 10 календарних днів.

Тобто, заявник вважає, що ця обставина має ключове значення для вирішення справи і є істотною для постановлення правильного рішення у справі.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як передбачено ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Водночас, згідно п.1 ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Згідно вимог ч.3 ст. 365 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставини та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Також, у відповідності з п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Проаналізувавши наведені заявником підстави для задоволення заяви та вимоги законодавства, що обґрунтовують можливість її задоволення, суд вважає, що наведена у заяві підстави, а саме правова позиція викладена в постанові Великою Палатою Верховного Суду від 13.03.2019 р. по справі №920/149/18, не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні ст. 423 ЦПК України. Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківським районним судом м.Києва від 01.02.2019 року, представник заявника суду не надав, а тому суд прийшов до висновку, що розглянута заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 259, 260 423-429, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 01 лютого 2019 року, постановленої у справі № 2610/1518/2012 за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред Катерина Миколаївна, ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08.07.2019 року.

СУДДЯ: