Справа №491/1199/18 РІШЕННЯ
13 травня 2019 року м.Ананьїв
Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді - Желяскова О.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав заяву від 03 жовтня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1800 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався використовувати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки, однак всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 тривалий час не здійснює погашення кредиту, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.34).
Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 06 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано позивачу та відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачу ОСОБА_1 було надіслано ухвалу про відкриття провадження за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, однак поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.48). В зв'язку з чим відповідачу було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, однак поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.50).
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
В зв'язку з наведеним 28 березня 2019 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання якого: АДРЕСА_1 , та запропоновано у строк до 08 квітня 2019 року подати відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України (а.с.51).
Відповідач ОСОБА_1 в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії паспорту відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Ростоші, Ертильського району, Воронежської області та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-27) .
Згідно Статуту АТ КБ «Приват Банк», банк є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», що існував у формі закритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до Загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «Приват Банк» від 30 квітня 2009 року було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». Єдиним акціонером банку, якому належить 100% акцій банку, є держава в особі Міністерства фінансів України (а.с.29-33).
Встановлено також, що згідно анкети-заяви позичальника відповідач - ОСОБА_1 просить надати йому строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, при цьому зі змістом даної заяви умовами та правилами надання кредиту та банківських послуг, був ознайомлений, що підтверджує вказане своїм підписом (а.с.9-25).
Таким чином, відповідач порушив договірні зобов'язання в частині щомісячної оплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого утворилась заборгованість.
Згідно довіреності АТ КБ «Приват Банк» в особі Голови Правління, який діє на підставі Статуту, уповноважує ОСОБА_2 представляти інтереси Банку в усіх органах державної влади і управління, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача, третьої особи з самостійними вимогами та без самостійних вимог, заінтересованої особи, включаючи наступні права: подавати, підписувати, пред'являти та підтримувати позови, у т.ч. цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, заяви та інші процесуальні документи, а також виконувати всі інші необхідні дії, пов'язані з цією довіреністю (а.с.28).
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 є зобов'язальними, і регулюються ЦК України.
Відповідно до ст.ст.509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.
Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.
Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.
Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п.2.1.1.7.6 у розмірі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 820 гривень 25 копійок штраф (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.
Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку штрафів, нарахованих у розмірі 500 гривень 00 копійок (фіксована частина) та 820 гривень 25 копійок (процентна складова) слід відмовити.
Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 612, 624, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Суддя: Желясков О.О.

Рішення набуло законної сили "__"__________________20___ року.