Провадження № 22-ц/801/1602/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуСправа № 127/15740/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Глівінської С.Й., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Комунального підприємства «ГАРАНТ+» Васюри Павла Володимировича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

в с т а н о в и в :

В червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Комунального підприємства «ГАРАНТ+» Васюри Павла Володимировича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

З позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 , право власності на яку відповідно перейшло до нього на підставі оскаржуваної дії. Заява мотивована тими обставинами, що відповідач як власник, маючи в своєму розпорядженні правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно, може у будь-який час відчужити вказану квартиру, чим вбачається ризик можливості утруднення надалі чи неможливості виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує його законні права та інтереси. В апеляційній скарзі просив скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року та відмовити в задоволенні заяви.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Накладаючи арешт на квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір та невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що обраний позивачем вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про право власності», який заявлений до державного реєстратора КП «ГАРАНТ+», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 (провадження № 61-4591св19).

Відповідно до ч. 1 п.п. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року про накладення арешту на нерухоме майно та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, судовий збір сплачений за її подання підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 149-154, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. понесений останнім за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.К. Медвецький