Дата документу 27.02.2019
Справа F 334/5534/18
Провадження F 2/334/895/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

27 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 25.05.2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 12500,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором.

Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі.

Відповідачка взяті на себе обовFязки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у звFязку з чим станом на 02.07.2018 року виникла заборгованість по сплаті кредиту, яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом F 14689,82 грн.; заборгованості по пені F 14942,94 грн.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу F 500,00 грн.; процентної складової штрафу F 1152,43 грн.

У звFязку з викладеним позивач, просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зFявився, подав заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти проголошення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не зFявилась, причини неявки суду не повідомила, заперечення та відзив на позов суду не надала, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та зFясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовFязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк», яке згідно Наказу Міністерства фінансів України F 519 від 21.05.2018 року змінило зазву на Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір без номеру, на підставі якого відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 12500,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею 25.05.2011 року Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом та відсотками.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування кредиту.

Згідно з п. 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на сайті банку, позичальник зобовFязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовFязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовFязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовFязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовFязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовFязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовFязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовFязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовFязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовFязання, на вимогу кредитора зобовFязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інших процентів не встановленио договором або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовFязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовFязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовFязання.

Позивачем зобовFязання за договором щодо надання коштів виконані. ОСОБА_2 взяті на себе обовFязки щодо виконання умов договору не виконала, у звFязку з чим, станом на 02.07.2018 року виникла заборгованість по відсоткам за користування кредитом F 14689,82 грн.; заборгованість по пені F 14942,94 грн.

Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором б/н від 25.05.2011 року, які відповідачкою не спростовані.

Позивач також просить стягнути з відповідачки штраф, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу F 500,00 грн. та процентної складової штрафу F 1152,43 грн.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду, висловлені у постанові від 21.10.2015 року (справа F 6-2003цс15), суд дійшов висновку про безпідставність одночасного стягнення з позичальника пені та штрафів з наступних підстав.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів, встановлених п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу F 500,00 грн. та процентної складової штрафу F 1152,43 грн. слід відмовити.

Враховуючи вищевказане, та зважаючи на той факт, що ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, має невиконані перед позивачем зобовFязання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що є всі передбачені законом підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 29632,76 грн., яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом F 14689,82 грн., заборгованості по пені F14942,94 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1668,97 грн. (пропорційно задоволеним вимогам).

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 280-284 ЦПК України, суд F

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» (рах. F 3111 МФО F 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 25.05.2011 року в розмірі 29632,76 грн. (двадцять девFять тисяч шістсот тридцять дві гривні 76 коп.), яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом F 14689,82 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят девFять гривень 82 коп.); заборгованості по пені F 14942,94 грн. (чотирнадцять тисяч девFятсот сорок дві гривні 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» (рах. F 3111 МФО F 305299, ) судові витрати в розмірі 1668,97 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят вісім гривень 97 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.