Справа № 199/2799/19
УХВАЛА

25.04.2019 м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в її інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, де третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради, про визнання договору міни дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України.

Так, частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У поданій позовній заяві дві вимоги F немайнового та майнового характеру. При цьому судовий збір сплачено лише за вимоги немайнового характеру.

Крім того, ціну позову визначено в розмірі 100 000 грн., тоді як не надано доказів на підтвердження дійсної оцінки нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності, що позбавило суд можливості визначитися із розміром судового збору за вимоги щодо визнання права власності на квартиру, який необхідно сплатити відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

24.04.2019 на виконання ухвали суду від 15 квітня 2019 року надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 250 грн.

Суд вважає, що позивач не виконав вимоги ст.ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України та не усунув вказані судом недоліки.

Так, за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір передбачено з 01 січня 2019 року у розмірі 768,40 грн. (п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), а за позовну заяву майнового характеру подану фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 768,40 грн. (п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»). За таких обставин, зазначаючи ціну позову 100 000 грн., 1 % ціни позову вже складає 1000 грн., тоді як позивачем всього сплачено судовий збір 1000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в її інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, де третя особа Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпро ради, про визнання договору міни дійсним та визнання права власності - повернути позивачеві.

РозFяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її оголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пFятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець