Справа № 202/5741/18
провадж.2/202/503/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А

при секретарі - Шишляннікові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання трудового контракту таким, що укладений на невизначений строк,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач зазначила, що вона з 30.09.1997 року по 27.08.2018 року безперервно працювала за продовжуваним строковим договором та контрактами асистентом кафедри електронної економіки та економічної кібернетики Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». З 27.06.2018 року по 15.08.2018 року вона знаходилась у черговій відпустці. 16.08.2018 року, вважаючи строк дії контракту з НТУ «Дніпровська політехніка» продовженим, вона вийшла на роботу і продовжувала працювати до 27.08.2018 року, що підтверджується відомостями журналу видачі ключів від лабораторії кафедри електронної економіки та економічної кібернетики. Наступного дня після виходу на роботу, 17.08.2018 року, нею на ім`я ректора НТУ «Дніпровська політехніка» було подано заяву про продовження строку дії контракту. 27.08.2018 року у відділі кадрів НТУ «Дніпровська політехніка», куди вона звернулась з приводу цієї заяви, їй стало відомо, що наказом № 1098-л від 01.08.2018 року її було звільнено з 15.08.2018 року, тобто у останній день відпустки, у зв`язку із закінченням строку дії контракту за пунктом 2 статті 36 КЗпП України. Звільнення позивач вважає незаконним, оскільки керівництво НТУ «Дніпровська політехніка» до 27.08.2018 року не повідомило її про звільнення; після виходу з відпустки вона продовжувала працювати. Лише 06.09.2018 року вона отримала відповідь ректора НТУ «Дніпровська політехніка», що нібито у день звільнення їй було надіслане поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, а через не перебування у трудових відносинах з НТУ «Дніпровська політехніка» на момент звернення, розгляд її заяви про продовження терміну дії її контракту є неможливим. Проте відповідач у передбачений в контракті від 01.07.2016 року тримісячний строк до закінчення строку його чинності, тобто з 1 квітня по 30 червня 2018 року, не повідомив її про не продовження його дії на наступний період та не поставлено вимогу про припинення трудових відносин. Отже, позивач вважає, що трудовий договір між нею і НТУ «Дніпровська політехніка» є продовженим на невизначений строк. Тому просила задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач і її представник, адвокат Бабак Є.В., підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Представник відповідача Михайлова К.В. позовні вимоги не визнала, указуючи, що 15.08.2018 року позивача було звільнено з посади асистента кафедри електронної економіки та економічної кібернетики НТУ «Дніпровська політехніка» згідно пункту 2 статті 36 КЗпП зв`язку з припиненням терміну дії строкового трудового (контракту), укладеного між НТУ «Дніпровська політехніка» і ОСОБА_1 на визначени й строк з 01.07.2016 року по 30.06.2018 року. Звільнення позивача здійснено з 15.08.2028 року у відповідності статті 3 Закону України «Про відпустки», у останній день відпустки. У зв`язку з відсутності позивача на роботі, їй відповідно до пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України,Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58, було направлено поштове повідомлення про її звільнення і необхідність одержання трудової книжки. Натомість позивач не з`явилась для одержання трудової книжки і, фактично не перебуваючи у трудових відносинах, намагаючись довести легітимність свого перебування на момент звернення нібито у статусі працівника НТУ «Дніпровська політехніка», 17.08.2018 року надіслала на адресу відповідача звернення з вимогою продовження терміну дії контракту на посаді асистента кафедри електронної економіки та економічної кібернетики НТУ «Дніпровська політехніка», який на момент звернення позивача утратив свою чинність. За отриманням трудової книжки ОСОБА_1 звернулась лише 27.08.2018 року. Представник відповідача вважає, що звільнення відповідача відбулося відповідно до діючого законодавства, тому просила відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.07.2016 року між НТУ «Дніпровська політехніка» і ОСОБА_1 був укладений контракт, згідно якого позивач була прийнята асистентом кафедри електронної економіки та економічної кібернетики терміном до 30.06.2018 року. Згідно п.п.а п. 6.2 контракт припиняється після закінчення строку його дії ( а.с.53-55).

Пунктом 6.3 контракту передбачено, що за три місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути продовжений або укладений на новий термін у разі обрання за конкурсом.

Встановлено, що відповідно до наказу № 94-в від 04.06.2018 року позивач перебувала у відпустці з 27.06.2018 року по 15.08.2018 року. Наказом № 1098-л від 01.08.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади асистента кафедри електронної економіки та економічної кібернетики з 15.08.2018 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням терміну дії контракту ( а.с. 50).

Положенням частини 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 цього Кодексу підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункту 2.3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк, тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку.

За встановлених обставин, суд вважає, що трудовий договір між ОСОБА_1 і НТУ «Дніпровська політехніка» був припинений відповідно до вимог діючого законодавства.

Посилання представника позивача на те, що трудовий договір між сторонами неодноразово переукладався, а тому має бути визнаний таким, що укладений на невизначений строк, є безпідставними.

Нормами частини 2 статті 39-1 КЗпП визначено, що трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 цього Кодексу.

Таким чином, якщо сторони при переукладанні контракту серед підстав його розірвання вказали закінчення строку, враховуючи, що працівник належним чином інформований про умови укладання договору, контракт розглядається як встановлено законодавством виключення з правил частини другої статті 39-1 КЗпП України.

Пунктом 6.3 трудового договору (контракту) встановлено, що за три місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути продовжений або укладений на новий термін у разі обрання за конкурсом. Проте такі обставини у справі не встановлені, отже немає підстав вважати, що трудовий договір між позивачем і НТУ «Дніпровська політехніка» є продовжений.

Посилання позивача на те, що вона після виходу з відпустки продовжувала працювати, отримуючи ключі від лабораторії, про що свідчить журнал видачі ключів, суд не приймає до уваги, оскільки це не спростовує висновків суду щодо правомірності припинення трудових відносин НТУ «Дніпровська політехніка» з ОСОБА_1 .

Щодо посилання представника позивача на звільнення ОСОБА_1 в супереч статті 40 КЗпП в період відпустки, то частина третя цієї статті встановлює таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених статтями 40,41 КЗпП України, а позивача звільнено за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП.

Разом з тим, Законом України «Про відпустки» від 15.11.96 року з відповідними змінами встановлено, що у разі звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.

Приймаючи до уваги, що наказомНТУ «Дніпровська політехніка» № 1098-л від 01.08.2018 року позивача було звільнено з 15.08.2018 року, в останні й день відпустки, суд вважає за необхідне змінити дату звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 частинипершої статті 36 КЗпП України з 15.08.2018 року на 16.08.2018 року, про що відповідачеві слід внести відповідні зміни до запису в трудову книжку позивача і до наказу № 1098-л від 01.08.2018 року, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Посилання позивача у позовній заяві на незрозумілість запису у трудовій книжці щодо її звільнення, оскільки в ньому не зазначено , з якої посади її звільнено, не спростовує висновків суду щодо правомірності припинення трудового договору (контракту) між позивачем і НТУ «Дніпровська політехніка». Крім того, позивач, посилаючись на зазначене, ніяких позовних вимог до НТУ «Дніпровська політехніка» з цього приводу не висунула, а суд відповідно до положень статті 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданням відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд стягує з відповідача НТУ «Дніпровська політехніка» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади асистента кафедри електронної економіки та економічної кібернетики Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України з 15.08.2018 року на 16.08.2018 року, про що внести відповідні зміни до запису в трудову книжку ОСОБА_1 і до наказу № 1098-л від 01.08.2018 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тритцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.А. Бєльченко