ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м.Суми

Справа №591/6009/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/3975/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Щербак Світлану Володимирівну,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Грищенко О.В. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 27 травня 2019 року -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником частини квартири АДРЕСА_1 , користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, вчасно та у повному обсязі отримані послуги не оплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Остаточно уточнивши свої вимоги, просить стягнути з відповідача за період з 01 червня 2012 року по 28 лютого 2018 року заборгованість за спожитими послугами в розмірі 15 899,34 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2019 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за період з 01 червня 2012 року по 28 лютого 2018 року у сумі 15 899,34 грн та 243,60 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що він з 2000 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 та не користується послугами ТОВ «Сумитеплоенерго», оборотна відомість, якою позивач обґрунтовує наявність заборгованості, є недопустимим доказом у справі. Також зазначає, що до участі у справі не було залучено іншого співвласника квартири, який проживає у спірній квартирі та є споживачем послуг ТОВ «Сумитеплоенерго». До всього, звертає увагу, що заява про збільшення позовних вимог була подана до суду та прийнята судом з порушенням строків, визначених ст. 49 ЦПК України.

Від ТОВ «Сумитеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначено, що відповідач, як власник частини квартири, незалежно від місця свого фактичного проживання, зобов`язаний оплачувати відповідну частину вартості наданих ТОВ «Сумитеплоенерго» послуг; оборотні відомості містять розбіжності, оскільки видані на два окремих особових рахунки та надавалися за різний період, отже мають різні суми нарахувань. Також безпідставними є вимоги відповідача про залучення для участі у справі співвласника квартири ОСОБА_2 , оскільки співвласники квартири мають окремі особові рахунки для оплати послуг з теплопостачання і предметом спору в даній справі є наявність боргу за саме за особовим рахунком ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сумитеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в м. Суми (а. с. 13, 121).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року скасований наказ від 26 травня 2015 року, виданий Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованості за надані послуги в розмірі 3 954,78 грн та понесених судових витрат у розмірі 121,80 грн (а. с. 7).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2015 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволений. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 3 954,78 грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн (а. с. 68).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2017 року вказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а. с. 96).

05 березня 2018 року ТОВ «Сумитеплоенерго» подана уточнена позовна заява, в якій позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 червня 2012 року по 28 лютого 2018 року в сумі 20 967,98 грн та судовий збір в розмірі 243,60 грн (а. с. 110).

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області від 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 24).

З листа Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 12 вересня 2018 року № Т-3151/06.01-21 вбачається, що ОСОБА_1 є власником 48/100 частин квартири за вищевказаною адресою (а. с. 201).

Згідно оборотної відомості по особовому рахунку НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) за період з червня 2012 року по березень 2018 року борг на початок місяця складає 25 172,73 грн, всього до сплати нараховано 15 899,34 грн, сплачено 522,45 грн, борг на кінець місяця 20 967,98 грн (а. с. 111-114).

У зв`язку із здійсненням перерахунку за постачання гарячої води, позивач 30 липня 2018 року звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01 червня 2012 року по 28 лютого 2018 року в сумі 15 899,34 грн та судовий збір в розмірі 243,60 грн (а. с. 141).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Сумитеплоенерго», суд виходив з того, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований в ній, надані житлово-комунальні послуги вчасно не оплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з червня 2015 року по лютий 2018 року в розмірі 15 899,34 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильного встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що утримання квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, і власники зобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій.

Помилковим є твердження ОСОБА_1 , що оскільки він не проживає за адресою: АДРЕСА_2 і не користується послугами ТОВ «Сумитеплоенерго», то у нього відсутній обов`язок оплачувати надані товариством послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка, зокрема, є власником (співвласником) нерухомого майна.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 відкрито два особових рахунки на кожного із співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Нарахування за користування послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснюються на площу квартири, визначену відповідно до частки у праві власності на квартиру кожного із співвласників.

Пунктом 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» визначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Таким чином відповідач, незалежно від місця проживання, як власник частини квартири зобов`язаний оплачувати вартість наданих послуг з опалення квартири. Стосовно послуг з постачання гарячої води, то відповідач не надав суду доказів, що він звертався до ТОВ «Сумитеплоенерго» із заявою про перерахунок вартості послуг з гарячого водопостачання у зв`язку з тим, що не проживає в належній йому квартирі, та надав позивачу відповідні докази не проживання, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні-послуги».

Відсутність письмового договору про надання комунальних послуг між сторонами не звільняє ОСОБА_1 від сплати вартості фактично наданих житлово-комунальних послуг. Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачеві надавалися, він їх отримував та частково оплачував.

Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того відповідно до ст. 7 зазначеного Закону в редакції від 09.11.2017 року споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг. Згідно приписів ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Твердження відповідача про те, що інший співвласник спірної квартири ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, а також те, що він з 2000 року не проживає у вказаній квартирі, не доведені ним належними та достовірними доказами.

Отже, суд вірно поклав відповідальність та стягнув заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідача ОСОБА_1 в силу ст. 322 ЦК України як власника, місце проживання якого зареєстровано в належній йому квартирі.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про невідповідність оборотних відомостей ТОВ «Сумитеплоенерго» вимогам ЦПК щодо письмового доказу.

Так, оборотні відомості відповідають вимогам ст.ст. 95, 77-80 ЦПК України, містять підписи фінансово відповідальних осіб директора та бухгалтера, а також печатку ТОВ «Сумитеплоенерго» для фінансових документів, яким є оборотна відомість. Відмінності у нарахованих сумах в оборотних відомостях пояснюються тим, що вони надавалися за різний період часу та у зв`язку із здійсненими перерахунками.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги про порушення судом порядку та строків прийняття заяви про збільшення позовних вимог.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що після скасування заочного рішення від 06.11.2015 року в даній справі за правилами ЦПК України в новій редакції від 15.12.2017 року ухвалою суду від 22 грудня 2017 року позовну заяву ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 залишено без руху.

05 березня 2018 року позивачем на виконання ухвали суду від 22 грудня 2017 року подано уточнену позовну заяву в якій також було збільшено позовні вимоги. Вказану заяву прийнято судом та справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Таким чином позовні вимоги були збільшені позивачем до першого судового засідання після скасування заочного рішення, коли розгляд справи було продовжено на правилами ЦПК України в новій редакції від 15.12.2017 року, а тому порушень норм процесуального права колегія суддів не вбачає.

Судом першої інстанції також обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі іншого співвласника квартири ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, залучаються до справи, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 відкрито два особових рахунки для оплати комунальних послуг, кожному із співвласників нараховується окремо плата за надані комунальні послуги відповідно до частки у праві власності на квартиру, предметом спору в даній справі є заборгованість по особовому рахунку співвласника ОСОБА_1 , до співвласника ОСОБА_2 в даному провадженні вимоги не заявлені, а тому вирішення питання про стягнення заборгованості з відповідача не може вплинути на права або обов`язки іншого співвласника квартири щодо однієї із сторін.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 15 899,34 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І.Собина

С.Г.Хвостик