Номер провадження: 22-ц/813/2316/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про залишення без розгляду заяви по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Міністерства освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначає, що згідно рішення приймальної комісії від 04 листопада 2010 року заявник була зарахована до аспірантури Одеського національного морського університету з 30 грудня 2010 року по 29 грудня 2014 року на навчання без відриву від виробництва по спеціальності 05.13.22 «Управління проектами та програмами». Протягом навчання в аспірантурі та після її закінчення заявник опублікувала статті в кількості 14 шт., монографії в кількості 2 шт., методичні вказівки в кількості 1 шт., тези доповідей на наукових конференціях різних рівнях в кількості 15 шт., що підтверджується науковими матеріалами у електронному вигляді, які наданні до суду та заінтересованій стороні на CD-диску. У зв`язку з набранням чинності 01 вересня 2015 року постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 266, наукової спеціальності 05.13.22 «Управління проектами та програмами» не має, однак остання відповідає галузі знань «07 Управління та адміністрування» за спеціальністю «073 Менеджмент», законодавець не визначив відповідність наукових публікацій, які відображають основні та додаткові наукові результати дисертації, спеціальностям, таким чином, не можливо встановити до якого напрямку наук, галузі знань та до якої спеціальності відносяться зазначені праці. Тому заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: відповідність наукових праць ОСОБА_1 , які відображають основні та додаткові наукові результати дисертації галузі знань «07 Управління та адміністрування» за спеціальністю «073 Менеджмент» з напрямку економічні науки (а.с.1-4).

Ухвалою Суворовського районного суду від 10 грудня 2018 року було вирішено заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, у зв`язку з тим, що із даної заяви вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, оскільки спір виник з приводу присудження заявниці наукового ступеня, тому ОСОБА_1 слід звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження (а.с.123).

26 грудня 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про залишення заяви без розгляду, в якій зазначає, що постановлення ухвали про залишення заяви без розгляду є обмеженням доступу до правосуддя, адже було порушено ст. 64 Конституції України, право на судовий захист; також апелянт зазначає, що встановити ОСОБА_1 факт, що має юридичне значення можливо лише цивільно-правовими способами, а саме: в межах окремого провадження, адже в заяві не наведено порушення її авторського права на наукові праці та в оскаржуваній ухвалі не встановлено у чому саме полягає спір про право та в чому Міністерство освіти та науки України порушило право ОСОБА_1 .. У зв`язку з тим, що діючим законодавством не передбачено порядку встановлення відповідності наукових публікацій спеціальностям, що передбачені переліком, що підтверджує Міністерство освіти і науки України, апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити цивільну справу для продовження розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси (а.с.125-132).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (а.с.147-149) та ухвалою від 05 березня 2019 року справу призначено до розгляду (а.с.153).

В судовому засіданні апелянт скаргу підтримав. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви поданої ОСОБА_1 вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, оскільки спір виник з приводу присудження заявниці наукового ступеня, тому посилаючись на п.6 ч.1 ст. 294 ЦПК України, вирішив заяву про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що вказаний висновок було зроблено передчасно та без належного обґрунтування.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме з метою встановлення відповідності наукових праць ОСОБА_1 , які відображають основні та додаткові наукові результати дисертації, галузі знань «007 Управління та адміністрування» за спеціальністю «073 Менеджмент» з напрямку економічної науки.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, та згідно 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначає, що в поданій ОСОБА_1 заяві вбачається спір про право, що виник з приводу присудження заявниці наукового ступеня. Разом з тим, в зазначеній ухвалі також вказано, що із поданої заяви не вбачається факту порушення її авторських прав на наукові праці, тобто заявником не наведено, в чому саме виражається дане порушення. Також слід зазначити, що ОСОБА_1 не зверталася до суду з причини порушення її прав, а лише просила встановити факт відповідності свої наукових праць певній галузі знань, а саме «07 Управління та адміністрування» за спеціальністю «073 Менеджмент» з напрямку економічної науки, та на підтвердження чого було надано до суду відповідні докази. Тобто, із оскаржуваної ували не вбачається, в чому саме полягає встановлений судом спір про право, на підставі яких доказів було зроблено даний висновок, яке саме право було порушено та між ким виникає даний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В ч 5 ст. 263 ЦПК України зазначається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано та досліджено всі обставини справи, які мають значення для справи, що в результаті призвело до передчасного висновку про залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, тому апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2018 року про залишення без розгляду заяви - скасувати, заяву повернути в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 19 липня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк