Справа № 404/6581/18
Номер провадження 2/404/3364/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 5336,64 доларів США та судовий збір у розмірі 1497 грн. 46 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» в особі Кіровоградської філії, правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № МН-126/2007.

Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 55 000 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути отримані грошові кошти не пізніше 10 лютого 2010 року і сплатити за користування кредитними коштами відсотки у відповідності до графіку погашення кредиту.

Як визначено п. 3.1.2 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов`язань по цьому договору є порука відповідно до договору № МН-126-01/2007 від 15 лютого 2007 року. Зокрема, даний договір укладено між банком та ОСОБА_1 . Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

На виконання умов кредитного договору банком надано відповідачу кредит в сумі 55000 доларів США.

Факт надання відповідачу кредитних ресурсів, їх повернення та наявності заборгованості за простроченими кредитними зобов`язаннями встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2008 року у справі за № 2-3225/08 за позовом банку про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та фізичних осіб поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому доказуванню не підлягає відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 договорів поруки, поручителі зобов`язались перед кредитором відповідати за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

Як вбачається з п. 4 договору поруки, при невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, поручителі та боржник відповідатимуть перед кредитором солідарно, тобто кредитор має право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором як від боржника так і від поручителя повністю або в частині боргу.

У зв`язку із невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до позивача як солідарного боржника з позовною вимогою (позовна заява № Р.26.14.6.0/5-392 від 01 квітня 2008 року). Позовна заява задоволена в повному обсязі.

На виконання судового рішення про солідарне стягнення заборгованості позичальника та поручителів, в тому числі з позивача, у сумі 50954,12 доларів США, ОСОБА_1 , з метою уникнення погіршення свого фінансового становища в майбутньому, в тому числі звернення стягнення на майно в рахунок примусового виконання рішення суду, перераховані банку кошти в сумі 5336,64 доларів США наступними платежами: 2000 доларів США від 20 січня 2011 року (платіжне доручення № аА4СА356), 3336,64 доларів США від 13 квітня 2011 року (платіжне доручення № А4ІА532).

25 жовтня 2016 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору у відповідності з яким банк зменшує суму заборгованості до 6000 доларів США при умові внесення даної суми на рахунок банку. Кошти в сумі 6000 доларів США внесені 25 жовтня 2016 року (платіжне доручення № АТМ05В4YYА). Відповідно з умовами кредитного договору повне погашення кредиту проведено 25 жовтня 2016 року, що підтверджується довідкою банку від 05 вересня 2018 року.

04 вересня 2018 року від імені позивача на адресу відповідача направлено вимогу щодо перерахування на його користь грошові кошти в сумі 5336,64 доларів США. Відповідачем вказана вимога отримана 14 вересня 2018 року, але на дату звернення з позовом до суду не виконана.

Вважає, що до позивача перейшли права кредитора, у тому числі, право вимоги погашення заборгованості в розмірі 5336,64 доларів США. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Вказано, що у відповідності з п. 7.1 кредитного договору та п. 11 договору поруки, строк їх дії визначений моментом повного виконання зобов`язань по кредитному договору. Повне виконання зобов`язань за кредитним договором відбулось 25 жовтня 2016 року. Пунктом 6.7 кредитного договору та п. 12 договору поруки встановлено, що строк, в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу становить 5 років. Відповідно, перебіг позовної давності на пред`явлення зворотної вимоги до відповідача починається з 25 жовтня 2016 року та становить 5 років.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с.27-28/.

17 січня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, відповідно якої просив застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

17 січня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.45-49/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_2 в прийнятті вказаного відзиву на позовну заяву, з підстав порушення ним строків його подачі. Клопотань щодо поновлення строку на подання відзиву відповідачем не було надано та не надано доказів пропущення строку подачі відзиву з поважної причини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тимошенко Ю.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що відповідач вводить суд в оману посилаючись на те, що він не знав, що позивач виступає в якості поручителя за зобов`язаннями по кредитному договору № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року. Оскільки у п. 3.1.2 кредитного договору передбачено, що забезпеченням за кредитним договором виступає договір поруки № МН-126-01/2007 від 15 лютого 2007 року. Зазначала, що про наявність заборгованості саме за кредитним договором свідчить договір про внесення змін до кредитного договору від 25 жовтня 2016 року, в якому між банком та ОСОБА_2 досягнута домовленість, що на зазначену дату заборгованість складає 120311,01 доларів США. Тобто, кредитний договір не припинив свою дію після ухвалення судом рішення про стягнення боргу. Щодо доводів відповідача про те, що з наданих платіжних доручень не вбачається сплата позивачем коштів на рахунок банку та на виконання зобов`язань за кредитним договором зазначала, що у платіжних дорученнях зазначено отримувача, МФО банку, який належить саме ПАТ КБ «Приватбанк». Тому, вважає, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що під час отримання ним позовної заяви йому стало відомо, що 15 лютого 2007 року між банком був укладений інший договір поруки № МН-126-01/2007 з ОСОБА_1 , який на той час працював директором ТОВ «Українське бюро кредитних історій», був пов`язаною особою з ПАТ КБ «Приватбанк» і про існування якого йому нічого відомо не було. Вважає, що борг перед баком був погашений в повному обсязі 30 листопада 2010 року шляхом передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Після виконання боргових зобов`язань за рішенням суду він не сповістив позивача про виконання рішення суду. Вважає, що договором поруки не передбачено перехід прав кредитора при частковому виконанні обов`язків поручителя як боржника.

Представник третьої особи Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Науменко В.В. залишив питання щодо вирішення позовних вимог на розсуд суду.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. 2 ст. 543 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

У відповідності до ч. 1 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2008 року по справі №2-3225/08 за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, встановлено, що 15 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МН-126/2007, згідно якого він отримав 55 000 доларів США до 10 лютого 2010 року, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісійної винагороди в обумовлені цим договором строки. 16 лютого 2007 року було укладено додаткову угоду додаток № 1 до кредитного договору № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року, згідно якого встановлено графік платежів.

Через неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 50 954,12 доларів США (еквівалентно 257 318,31 грн.) боргу, 1700 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи /а.с.15/.

13 серпня 2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 50 954,12 доларів США (еквівалент в гривні 257 318,31 грн.) боргу, 1700 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи /а.с.60/.

При цьому встановлено, що належне виконання зобов`язань позивальника за кредитним договором № МН-126/2007 від 25 лютого 2007 року забезпечувалось договором поруки № МН-126/2007 від 25 лютого 2007 року, укладеного з ОСОБА_3 , та договором поруки № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до акту опису й арешту майна від 23 липня 2009 року, описано і накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_2 /а.с.61-62/.

Відповідно до постанови державного виконавця Кіровського відділу ДВС Кіровоградського міського управління юстиції від 30 листопада 2010 року нежитлове приміщення (центральний склад) по АДРЕСА_1 передано стягувачу ПАТ КБ «Приватбанк» у власність в рахунок погашення заборгованості /а.с.66/.

25 жовтня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до кредитного договору № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року, відповідно якого сторони узгодили на дату укладення цього договору, що заборгованість за кредитом складає 120 311,01 доларів США. Суму заборгованості в частині плати за користування кредитом, що зазначена в п.2 Договору про внесення змін, з моменту надання кредиту до дати підписання його договору про внесення змін зменшено на 114311,01 доларів США 01 цент, а саме: прострочених відсотків у розмірі 32306,75 доларів США 75 центів, …, пеня у розмірі 82004,26 доларів США 26 центів /а.с.8/.

Відповідно до платіжного доручення № аА4СА356 від 20 січня 2011 року ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту сплачено ЗАТ КБ «Приватбанк» 2000 доларів США /а.с.11/.

Відповідно до платіжного доручення №аА4ІА532 від 13 квітня 2011 року ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту сплачено ЗАТ КБ «Приватбанк» 3336,64 доларів США /а.с.12/.

Відповідно до довідки виданої 05 вересня 2018 року АТ КБ «Приватбанк», договір № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року за яким ОСОБА_1 виступав поручителем, закритий 28 жовтня 2016 року /а.с.16/.

Відповідно до довідки виданої 05 вересня 2018 року АТ КБ «Приватбанк», станом на 05 вересня 2018 року в ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року клієнта ОСОБА_2 заборгованість відсутня /а.с.17/.

Виписками по рахунку НОМЕР_1 та по картковому рахунку НОМЕР_2 підтверджується сплата позивачем коштів по кредиту в сумі 2000 доларів США та 3336,70 доларів США /а.с.135-137/.

04 вересня 2018 року представником позивача на адресу відповідача ОСОБА_2 була направлена вимога про повернення ним коштів в сумі 5336,64 доларів США або їх гривневий еквівалент по курсу НБУ на дату перерахунку на користь ОСОБА_1 /а.с.18/.

Виходячи із аналізу доказів, які наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що кредитне зобов`язання за договором № МН-126/2007 від 15 лютого 2007 року є таким, що виконане повністю.

Отже, позивач ОСОБА_1 виконавши зобов`язання забезпечене порукою у розмірі частини обов`язку, отримав право вимоги до ОСОБА_2 щодо повернення коштів сплачених на виконання кредитного договору, а саме 5336 доларів США 64 центи.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом не приймаються аргументи відповідача про те, що йому не було відомо, що позивач виступає поручителем по кредитному договору, боргові зобов`язання ОСОБА_2 перед банком були виконані 30 листопада 2010 року шляхом задоволення банком своїх вимог за рахунок майна боржника, та те, що договір припинив свою дію 10 лютого 2010 року як підстави для відмови у позові, оскільки доказів на підтвердження вказаного суду не надано.

Суд також критично відноситься до заяви відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Як зазначалось судом вище, повне погашення суми кредитного боргу відбулось у 2016 році. Згідно поштового штемпеля на конверті, позов подано до суду 24 вересня 2018 року (а.с. 23). Тобто, враховуючи суб`єктивний склад сторін та спірні правовідносини, в межах трьохрічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 543, 546, 548, 553, 554, 556 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-266, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5336 доларів США 64 центи та судовий збір в сумі 1497,46 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, .

Повний текст рішення складено 08.11.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда