Справа № 495/1108/17
З а о ч н е р і ш е н н я
04 липня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.
при секретарі - Савенко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський позовну заяву ОСОБА_1 до Громадського об`єднання громадян «Івушка» про стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Громадського об`єднання громадян «Івушка» про стягнення грошових коштів.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила її позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання представник Громадського об`єднання громадян «Іванушка» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, надавши правову оцінку обставинам справи, дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне.
Позивач ОСОБА_1 , впродовж тривалого часу, з 25 липня 2003 року (протокол без номеру загальних зборів громадського об`єднання громадян «Івушка» від 25.07.2003 року) очолювала громадське об`єднання та займала посаду Голови об`єднання. При цьому, виконувала адміністративно - господарські та організаційно - розпорядні функції пов`язані з забезпеченням діяльності та функціонування об`єднання.
Одразу, під час перевірки, 21 жовтня 2014 року ревізійна комісія повернула ОСОБА_1 , частину суми витрачених коштів - 6700 гривень, про що є запис в акті № 12 перевірки фінансово - господарської діяльності від 22.10.2014 року. Після чого залишок заборгованості громадського об`єднання громадян «Івушка» склав 7930 гривень 53 копійки.
В той же час, 22 жовтня 2014 року, членами громадського об`єднання громадян «Івушка» була складена власноруч в простій письмової формі розписка, відповідно до якої гроші у вигляді боргу у сумі 7930 гривень 53 копійки повернути ОСОБА_1 , у строк до 01 січня 2015 року та вчасно виконати зобов`язання. У зазначеному борговому документі (розписці) представниками відповідача власноруч поставлено підписи про фактичне отримання грошових коштів та визнання взятих на себе грошових зобов`язань перед позивачем, та цій борговий документ засвідчує повноваження та обов`язки сторін. Таким чином, сторони під час складання боргового документу взяли на себе зобов`язання та повноваження, які відповідно були офертою (пропозицією укласти договір про сплату боргу) і відповіддю на оферту - акцептом. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ст. 638 ЦК України). А відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Виходячи з наведеного, враховуючи загальні норми цивільного права, договір між позивачем і відповідачем є укладеним в належній формі та правочин вчинений на письмі, його зміст зафіксований у документі, що був наданій стороні. Інша сторона розпоряджалась грошима. Крім цього зі сторони позивача шляхом передачі грошей відповідачу, а зі сторони відповідача шляхом надання боргового документу(розписки) та сплати частини боргу відбулось часткове виконання умов договору між сторонами.
Зазначені обставини підтверджуються доданою до заяви, складеною представниками відповідача власноруч та підписаною у присутності позивача розпискою, згідно з якою, представники відповідача зобов`язуються повернути позивачу борг у сумі 7930 гривень 53 копійки без одночасної сплати відсотків за користування чужими грошовими коштами.
Слід вважати, що грошові кошти позивачем відповідачу були надані під час здійснення перевірки фінансової та господарської діяльності відповідача - 21 жовтня 2014 року, строк повернення грошових коштів сплив 01 січня 2015 року. Одночасно, 01 січня 2015 року сплив строк виконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем.
За таких умов між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідношення, що регулюються договором позики, коли одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 ЦК України). Частиною 2 статті 640 ЦК України передбачається: «Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії». Тобто такий договір є укладеним 21 жовтня 2014 року, при вчиненні певної дії - з моменту складання боргового документа та фактичної згоди позивача на передачу грошових коштів відповідачу.
Борговий документ (розписка) відповідача є підтвердженням передання йому позивачем коштів у зазначеній сумі в борг. Відповідно, законом, а саме, статтею 1049 ЦК України на позичальника покладаються зобов`язання повернути позикодавцеві позику. Частиною 2 пунктом 1 статті 1049 ЦК України визначається: «якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк витрачений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором». В даному випадку договором встановлено строк повернення позики, який обчислюється на 01 січня 2015 року, вимогу позичальнику було пред`явлено декілька разів в усній формі та за телефоном.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання в силу статті 525 ЦК України не допускається.
На сьогоднішній день відповідач вважається таким, що порушив зобов`язання повернути борг в установлений частиною 2 пунктом 1 статті 1049 ЦК України строк - 01 січня 2015 року.
Відповідачем не сплачувались відсотки за користування позикою.
Згідно статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства». Договір про сплату процентів за користування грошима позивача відповідачем протягом часу з 21 жовтня 2014 року до 01 січня 2015 року не був визначений.
За подальше користування грошима позивача з 02 січня 2015 року по теперішній час визначають спеціальні положення частини 1 статті 1048 ЦК України, що встановлюють цей розмір процентів «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики». Економічна сутність позики, як такої, відмінна від фінансового кредиту, де метою є одержання фінансовою установою прибутку (у вигляді процентів) від надання коштів. В той час, як позика, відповідно до статті 1048 ЦК України, тільки надає «право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом». Однак такий договір позики відповідно до частини 2 статті 1048 може вважаться безпроцентним, оскільки сума надана в борг не перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, однак безпосередньо пов`язана із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін - відповідача. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність у сфері надання послуг з оздоровлення громадян та є, за інформацією позивача, засновником та власником бази відпочинку «Івушка» у смт. Затока міста Білгород - Дністровський Одеської області.
При цьому договір є порушеним з боку відповідача, а наслідки порушення договору позивальником визначаються статтею 1050 ЦК України: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу». Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 1048 ЦК України даний договір між позивачем та відповідачем вважається процентним, але позивач, позикодавець з урахуванням частини 2 статті 625 ЦК України має право на зобов`язання відповідача, боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та з урахуванням процентів, розмір яких визначається на рівні облікової Національного банку України, тому що саме діяльність відповідача пов`язана із здійсненням підприємницької діяльності.
Оскільки відповідачем здійснюється підприємницька діяльність, та виходячи з розміру отриманих від позивача коштів, користуванням коштами у даному випадку на свій власний розсуд під час здійснення підприємницької діяльності, за потребами, пов`язаними з її здійсненням, з огляду на ч. 2 ст. 1048 ЦК України позику не можна вважати безпроцентною.
Однак, зміст статті 1 Закону України № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року вказує, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом України, та публікується в офіційних внданнях на пізніше 10 числа кожного наступного місяця, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності саме гривні, а не іноземної валюти. Отже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня.
Таким чином, норми частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Оскільки між сторонами виникли правовідносини на підставі надання позики позивачем відповідачу грошима в національній валюті України, грошові кошти підлягають нарахуванню індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу.
Розрахунок 3% річних від суми заборгованості 7930,53 за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 02 січня 2015 року до 2016 року, часу складання позову.
Використовується формула розрахунку суми трьох відсотків річних прострочення за одну добу: (X х 3 %) / 100% / 365 днів = У; (У - сума трьох відсотків від суми боргу за добу прострочення у гривнях; X - сума заборгованості у гривнях), (7930,53 грн. х 3 %) : 100% : 365 днів = 0,65 гривень - 3% за 1 день прострочення грошового зобов`язання.
Розрахунок кількості днів прострочення виконання грошового зобов`язання:
- з 02 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року - 364 дні;
- з 01 січня 2016 року до 02 листопада 2016 року - 307 днів;
Всього кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на суму 7930,53 гривень - 671.
0,65 гривень х 671 добу = 436,15 грн. - сума боргу відповідача у вигляді трьох відсотків річних за обліковою ставкою Національного Банку України в період з 02 січня 2014 року до 02 листопада 2016 року.
Крім цього, позивач, здійснюючи нарахування втрат від інфляції за користування чужими коштами використовує своє право у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України.
Розрахунок витрат від інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання. За користування чужими коштами в сумі: 7930,53 (сім тисяч дев`ятсот тридцять гривень п`ятдесят три копійки ), за період з 02.01.2015 року до 02.11.2016 року - часу прострочення повернення боргу, сума заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати - 7930,53 грн.
Період за який нараховуються інфляційні втрати: січень 2015 року - жовтень 2016 року.
Індексі інфляції обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Враховуючи опубліковані дані в офіційних періодичних виданнях України про індекс інфляції, втрати від інфляції разом складають: 245,85 грн. + 420,31 грн. + 856,50 грн. + 1110,27 грн. + 174,47 грн. + 31,72 грн. + (-79,31) грн. + (-63,44) грн. + 182,40 грн. + (-103,10) грн. + 158,61 грн. + 55,51 грн. + 71,37 грн. + (-158,61) грн. + 79,31 грн. + 278,10 грн. + 7,93 грн. + (-15,86) грн.. + (-7,93) грн.. + (-23,79) грн.. +142,75 грн. +71,37 грн. = 3434,43.
Несплата відповідачем суми боргу 01 січня 2015 року - строку, визначеному в борговому документі (про що зазначено вище), є простроченням виконання грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. На сьогодення прострочення виконання грошового зобов`язання складає 1250 діб, або 3 роки 5 місяців 02 днів.
Несплата відповідачем суми боргу 01 січня 2015 року - строку, визначеному сторонами та в борговому документі, є простроченням виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний на вимогу сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. На сьогодення прострочення виконання грошового зобов`язання всього складає 671 добу, або 1 рік 10 місяців 2 дня.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язком для всіх судів, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
З огляду на зазначене, суди апеляційної та касаційної інстанцій, установивши, що рішенням суду було стягнуто грошову суму і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, які належним чином не виконані, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.
Відповідно до правової позиції у справі №6-157цс16 від 25.05.2016 р. наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача Громадського об`єднання громадян «Івушка» на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись статтями 509, 510, 610-612, 625, 640, 1046, 1049, 1050 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Громадського об`єднання громадян «Івушка» про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з Громадського об`єднання громадян «Івушка», ідентифікаційний код 2620485, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти - 7930,53 грн. - суми боргу, 436,15 грн. - суми у розмірі 3% річних за обліковою ставкою Національного Банку України за прострочення виконання грошового зобов`язання протягом 671 доби, 3434,43 грн. - втрат від інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання, всього грошових коштів на суму 11 801, 11 грн.
Стягнути з Громадського об`єднання громадян «Івушка», ідентифікаційний код 2620485, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 551, 20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: