Справа № 444/3836/18
Провадження № 2/444/485/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 14.02.2004 року в Кулявській сільській раді, у якому в них народилося восьмеро дітей, а саме: син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, син, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження, дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження.

Зазначає, що відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13.12.2016 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сімох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для певного віку дитини.

На той час відповідач працював охоронцем на фірмі Ай-Сі-Сі с. Любеля, однак вже там не працює , їздить на заробітки, аліменти сплачує нерегулярно.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року в неї народилася восьма дитина, дочка ОСОБА_10, на яку відповідач не надає коштів.

Стверджує, що відповідач не працює, але їздить на заробітки в Республіку Польща, однак він не цікавиться, що необхідне дітям, яке в них самопочуття, а тому бажає отримувати кошти з відповідача на утримання восьмої дитини у твердій грошовій сумі.

Як наслідок просить стягувати з відповідача в її користь кошти на утримання (аліменти)неповнолітньої дитини, а саме дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з’явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти заочного вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з’явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов’язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з’явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з’явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з’явився в судове засідання повторно без повідомлення причин , що у розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з’явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з’ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, виданого Кулявською сільською радою Жовківського району Львівської області 14.02.2004 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружилися 14.02.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження цього ж дня зроблено запис за № 01. Прізвище після одруження чоловіка та дружини ОСОБА_1.

Копією виконавчого листа № 444/2534/16-ц від 20.12.2016 року стверджується, що з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження, доньки, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження, в користь їх матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 року народження, в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Кулявською сільською радою Жовківського району Львівської області 08.06.2017 року, вбачається, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 року, її батьком є ОСОБА_2, тобто відповідач по справі, а матір’ю- ОСОБА_1, тобто позивач по справі.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти на тих дітей, що визначено рішенням суду, в той же час на утримання останньої дитини, а саме ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, коштів не надає взагалі.

На спростування даних тверджень відповідачем не подано ні заперечень, ні жодного доказу.

З наведеного суд приходить до висновку, що відповідач не виконує свого батьківського обов’язку по утриманню дітей, в тому числі і дочки ОСОБА_10, а тому остання знаходиться виключно на утриманні матері.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи те, що дитина, на утримання якої позивач просить стягувати кошти (аліменти), забезпечується виключно матір’ю, тобто позивачем, доказів про те, що відповідач надає кошти на утримання цієї дитини немає, а тому суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 “Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб”. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність у суду відомостей про його непрацездатність, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов’язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня – 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року – 2027 гривень, з 1 липня – 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Суд враховує, що дитина сторін, а саме дочка ОСОБА_10 не досягнула 6 років.

Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 грудня 2018 року становить 1626,00 грн., вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов’язок обох батьків на утримання дітей, роз’яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, надаючи при цьому перевагу інтересам саме дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме дочки, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, та стягувати такі в користь її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 року народження, в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 17.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

Стягнення аліментів в більшому розмірі буде суперечити зазначеним вище нормам законодавства та, на переконання суду, буде непосильним для відповідача, оскільки останній, як зазначає сама позивач у позовній заяві, не отримує стабільного доходу, не працевлаштований, а отримує дохід лише від тичасової роботи у Республіці Польща, крім того на нього вже покладено обов’язок сплачувати аліменти на утримання інших сімох дітей.

В разі покращення матеріального становища відповідача, позивач буде мати можливість звернутися в суд із позовом про збільшення розміру аліментів.

Суд вважає, що розмір аліментів, який просить стягувати позивач є завеликим, необгрунтованим, оскільки нею не доведено жодними доказами, що у відповідача є заробіток, дохід, який дозволить сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. на дитину щомісячно.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв’язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. 23, 141, ч. 4 ст. 223, ст. 258, 259, 264, 265, 354, ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 року народження, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, кошти на утримання (аліменти) неповнолітньої дитини, а саме дочки, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8 року народження, та стягувати такі в користь її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 року народження, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 25.05.2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2, в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 17.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 року народження, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз’яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Зеліско Р. Й.