Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 2-677/11
Номер провадження 22-ц/824/3221/2019
Головуючий у суді першої інстанції Т.В. Дубас
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
13 лютого 2019 року місто Київ

Номер справи 2-677/11

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

заінтересована особа ОСОБА_6

заінтересована особа ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», подану представником Свиридовим Ігорем Борисовичем,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року АТ Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-677/2011 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. В обґрунтування зазначено, що 25.03.2013 року Києво - Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист на виконання рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2011 року у справі № 2-677/2011 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу. Вказаний виконавчий лист було пред'явлено до виконання до Києво - Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Вказав, що згідно даних пошуку Автоматизованої системи виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа, зазначений виконавчий лист № 2-677/11 по боржнику ОСОБА_6 на виконанні відсутнє, у зв'язку із чим заявником було направлено заяву до Києво - Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області про надання інформації з приводу вказаного виконавчого листа. Станом на 07.06.2018 банком не було отримано інформації, щодо ходу виконання виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-677/2011, не отримано відповіді стосовно оригіналу виконавчого листа та постанови про закінчення виконавчого провадження та не отримано доказів поштового відправлення на адресу стягувана. Заявник не може встановити факт місця знаходження оригіналу виконавчого листа, не може отримати довідку про втрату оригіналу виконавчого документу № 2-677/2011 по боржнику ОСОБА_6, для можливості звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, тому вважає, що оригінал виконавчого листа № 2- 677/2011 було втрачено при пересилці. Боржником зобов'язання за виконавчим листом не виконані, заборгованість не погашена. З урахуванням зазначеного Банк просив суд поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа №2-677/2011 щодо стягнення боргу з боржника ОСОБА_6, який вперше був виданий 25.03.2013 Києво - Святошинським районним судом у Київській області. Видати дублікат виконавчого листа № 2-677/2011 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кошти в сумі 778 537,50 грн. та судових витрат 1700 грн. державного мита, 120, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, який вперше був виданий 25.03.2013 року Києво - Святошинським районним судом у Київській області. Визнати поважною причину пропуску строку для пред'явлення до виконання вказаного виконавчого документа.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2018 року відмовлено АТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись із ухвалою суду, АТ «Райффайзен Банк Аваль» через свого представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення вимог Банку.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Банк не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду. Суд не врахував, що Києво - Святошинським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області не надано належних доказів направлення оригіналу виконавчого листа на адресу стягувача. АТ «Райффайзен Банк Аваль», у свою чергу, надано достатньо доказів на підтвердження факту втрати виконавчого листа та доведено причини поважності пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, які суд помилково не взяв до уваги.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Мавроді О.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_6 про час і дату розгляду справи повідомлялася у відповідності до вимог закону, зокрема, у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на веб - сайті судової влади України. У судове засідання апеляційної інстанції не з'явилася. Своїм правом на подання відзиву не скористалася. Будь - яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції від неї не надходило. Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_6 з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. ЇЇ неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи АТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що заявник не надав суду належні та допустимі докази поважності причин пропуску строку звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа до закінчення строку пред'явлення його до виконання. Оскільки судом встановлені підстави у відмові видачі дублікату виконавчого листа за пропуском строку звернення до суду, суд вважав, що це є безумовною підставою і для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Такі висновки суду є законними та обґрунтованими, вони відповідають встановленим у справі обставинам, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом, у провадженні Києво - Святошинського районного суду Київській області перебувала цивільна справа №2-677/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 22331692 від 27.12.2007 року у розмірі 778 537,50 грн., 1 700,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання зазначеного рішення 25.03.2013 року Києво - Святошинським районним судом Київської області видано виконавчі листи.

Як вбачається із матеріалів справи, заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-677/2011 про стягнення з ОСОБА_6 подано АТ «Райффайзен Банк Аваль» до Києво - Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області 03.07.2013 року.

18.07.2013 року державним виконавцем Києво - Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа на виконання. На той час строк пред'явлення виконавчого документу до виконання був один рік Відповідно, пред'явивши виконавчий лист до виконання 03.07.2013 року, банком вже було пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. Постанову державного виконавця стягувачем оскаржено не було і таке рішення державного виконавця неправомірним не визнавалось.

Лише 09.11.2017 року (тобто зі спливом понад чотири роки) АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Києво - Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про надання інформації щодо виконання виконавчого листа №2-677/11, про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Суд вірно не взяв до уваги наданий Банком витяг із журналу вихідної кореспонденції за 2015 року, оскільки зазначене не може бути належним чи допустимим доказом на підтвердження факту звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» до Києво - Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою з примусового виконання виконавчого листа № 2 677/11 про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором. Такий витяг не містить точних відомостей про направлення Банком на адресу виконавчої служби саме заяви з приводу даного виконавчого провадження. А крім того, строк на пред'явлення виконавчого листа до виконання вже був закінчений і звернення банку з заявою до виконавчої служби у 2015 році (як стверджує банк) не було б підставою для видачі дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції у тому, що строк пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання закінчився, підстави для його поновлення відсутні, а відповідно до положень ЦПК України суд може видати дублікат втраченого виконавчого документа лише до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання, відповідно до п.17.4) Перехідних положень ЦПК України.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що банк вже звертався до суду з аналогічною заявою. Так, із заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2 677/11 про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався у червні 2018 року, ухвалою суду було відмовлено у задоволенні заяви, а повторно - у серпні 2018 року.

Колегією суддів надано оцінку тому факту, що за відсутності виконавчого документу у розпорядженні стягувача, банком не здійснювалися необхідні та належні дії щодо розшукування виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором, крім того, банк взагалі не цікавився ходом виконавчого провадження з моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання, тобто з 2013 року.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо видачі дублікату виконавчого листа врахував зазначене та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа, а відповідно, і для поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Так, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять. Таких доказів не додано банком до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У кожному конкретному випадку суд повинен ретельно оцінити докази й мотиви заявника, уважно вивчити обставини справи та надати мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому колегія суддів зазначає, що аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд навів мотиви з яких не прийняв до уваги доводи заявника щодо наявності підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з'ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення заяви, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2018 рокузалишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», подану представником Свиридовим Ігорем Борисовичем, без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 25 лютого 2019 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна