ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1507/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"01" лютого 2019 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Лавро А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,
В листопаді 2016 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.05.1995 р. ОСОБА_3 отримав у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , в якій був зареєстрований та проживав ще з 10.11.1988 р. Починаючи з 1998 р. у вказаній квартирі постійно проживала ОСОБА_1 (позивачка), з якою 25.04.1999 р. ОСОБА_3 уклав шлюб. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 помер. Після смерті чоловіка позивачка проживала постійно у вказаній квартирі. 24.05.2016 р. з інформаційної довідки КП «Київське міське бюро» позивачці стало відомо, що право приватної власності на вказану вище квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 (відповідачем) на підставі договору купівлі-продажу, від 08.07.1997 р. Оскільки позивачка протягом більш як 10 років добросовісно, відкрито та безперервно користується спірною квартирою, вона , відповідно до ст. 344 ЦК України, набула права власності на вказане майно за набувальною давністю.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, однак до суду з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, право власності на квартиру АДРЕСА_1 04.05.1995 р. зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується наказом про приватизацію квартири № 876-П від 04.05.1995 р., виданого Дарницькою дистанцією цивільних споруд та свідоцтвом про право власності на житло від 04.05.1995 р.
Згідно довідки ЖЕК №223 КП «Господар» № 1059 від 09.09.2004 р. ОСОБА_3 у вказаній квартирі зареєстрований та постійно проживає з 10.11.1988 р.
25.04.1999 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивачкою) укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.
Як зазначає позивачка та її представник, а також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , позивачка з 1998 р. постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , сплачує послуги за житлово-комунальні та інші послуги, отримує кореспонденцію, відвідує загальні збори ОСББ, обслуговується в поліклініці за місцем проживання, здійснювала поточний ремонт приміщення, облаштовувала його новими меблями та вікнами та не була обізнана про те, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована не за її померлим чоловіком, а за відповідачем.
За ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.
Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Таким чином, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.
Аналізуючи наведені вище норми, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред'явлених позивачкою вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються певними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача - в разі задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 15, 316,328, 344, 379, 382 ЦК України, ст.ст. 4,7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Дружба, Олевського району, Житомирської області, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,80 м2, жилою площею 17,80 м2 за набувальною давністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 181 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через
Суддя :