КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3588/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, та відшкодування завданих збитків та моральної(немайнової) шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

22 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» та просив суд визнати протиправним бездіяльність ПрАТ «Київобленерго» та порушення ними умов ліцензії постачання електричної енергії та договору про користування електричною енергією; зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» зробити перерахунок нарахування пільг, які надані інваліду війни 3 групи, за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року; зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» внести зміни в базу обліку пільговиків як інваліда війни 2 групи відповідно до Закону України «Про електроенергетику» та п.3,4 постанови КМУ «Про затвердження правил користування електричною енергією для населення»; зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» скасувати борг згідно рахунку № НОМЕР_1 за квітень 2018 року від 25 квітня 2018 року у сумі 304 грн.; стягнути з ПрАТ «Київобленерго» на його користь матеріальну шкоду 156 грн., які незаконно не нараховані йому з 01 січня 2018 року за пільгове користування електричної енергії по новим тарифам; стягнути з ПрАТ «Київобленерго» нанесені збитки бездіяльністю 5900 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є інвалідом війни 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де й проживає, та по відношенню до відповідача є споживачем послуг з електропостачання і має укладений з ПрАТ «Київобленерго» договір про користування електричною енергією, умови якого порушуються відповідачем, та електрична енергія яка надається позивачу не відповідає державним стандартам, що нанесло позивачу матеріальні та моральні збитки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», про вчинення певних дій та відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково.

Зобов`язано приватне акціонерне товариство «Київобленерго» зробити перерахунок нарахування пільг, які надані інваліду війни 3 групи, ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2016 року до квітень 2017 року включно.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що для захисту своїх порушених прав він затратив багато своїх життєвих сил та моральних страждань. Він, як інвалід війни 2-ї групи, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та відповідно до п.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Разом з тим, суд у своєму рішенні посилався на ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою гарантована 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами. Неправильні нарахування відповідачем отриманих послуг, не застосування гарантованих пільг, призводить до безпідставно збільшених нарахувань та відповідно оплати, що відображається на погіршенні матеріального становища з урахуванням незначного розміру отримуваної пенсії та відсутності інших доходів. На його думку, саме бездіяльністю відповідача йому спричинена, як матеріальна, так і моральна шкода, яку він просив стягнути. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» не подавався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він не погоджується з рішенням суду лише в частині відмовлених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційним судом перевіряється законність та обгрунтованість рішення суду лише в частині відмовлених позовних вимог.

Відповідно до преамбули Закону України «Про електроенергетику» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі

Відносини між громадянами та енергопостачальниками врегульовано Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357, які обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 3 вказаних Правил визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про електроенергетику» споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю.

Згідно з п. 2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999р. № 1357, ці правила застосовуються для врегулювання правовідносин між споживачами і електропостачальниками незалежно від форм власності. При цьому, об`єкт споживача електроенергії - це житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на праві власності або користування.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язуючи приватне акціонерне товариство «Київобленерго» зробити перерахунок нарахування пільг, які надані інваліду війни 3 групи, ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2016 року до квітень 2017 року включно суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині. Щодо інших позовних вимог та відмові у їх задоволенні, то суд зробив такий висновок виходячи з відсутності правових підстав до їх задоволення. Окрім того, суд зазначив, що сторона позивача обрала спосіб захисту, який не відповідає положенням ст.16 ЦК України, відносно позовних вимог про зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» внести зміни в базу обліку пільговиків позивача як інваліда війни 2-ї групи, та зобов`язанні ПрАТ «Київобленерго» скасувати борг згідно рахунку № НОМЕР_1 за квітень 2018 року у сумі 304 грн.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих у справі доказів та норм матеріально права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 2-ї групи (акт МСЕК від 19.03.2018), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту Києво-Святошинської РДА з 2008 року, що підтверджено відповідною довідкою та посвідченням (а.с.11, 25), а відтак має встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги, в тому числі, на оплату комунальних послуг.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» гарантована 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно Постанови КМУ №409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлені такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії.

Для громадян, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, опалювальний період для надання пільг та субсидій установлюється з 16 жовтня до 15 квітня включно.

За наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу соціальний норматив використання електричної енергії розподіляється таким чином:

за двозонними тарифами, диференційованими за періодами часу: 67 відсотків об`єму спожитої електроенергії за тарифом в години нічного мінімального навантаження енергосистеми (з 23-ї години до 7-ї години) та 33 відсотки об`єму спожитої електроенергії за тарифом в інші години доби;

за тризонними тарифами, диференційованими за періодами часу: 21 відсоток об`єму спожитої електроенергії за тарифом в години максимального навантаження енергосистеми (з 8-ї години до 11-ї години і з 20-ї години до 22-ї години), 33 відсотки об`єму спожитої електроенергії за тарифом у напівпіковий період (з 7-ї години до 8-ї години, з 11-ї години до 20-ї години, з 22-ї години до 23-ї години) і 46 відсотків об`єму спожитої електроенергії за тарифом в години нічного мінімального навантаження енергосистеми (з 23-ї години до 7-ї години).

Таким чином, законодавчо встановлені та передбачені рівні та обсяги пільгового споживання комунальних послуг для таких категорій осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований в м.Києві, але фактично проживає у АДРЕСА_1 , та споживає електричну енергію відповідно до договору про користування електричною енергією, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

У домогосподарстві позивача установлений електролічильник диференційований за періодами часу(а.с. 23, 24), а отже розрахунок за спожиту електричну енергію повинен провадитися до вищевказаної норми.

Позивач отримавши довідку Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА за № 489 від 05.04.2018 про визначення пільги як інвалід війни, 2-ї групи(а.с. 25) подав відповідачу заяву в якій повідомляв про призначення йому статусу інваліда війни 2-ї групи, та просив проводити відповідні розрахунки за електричну енергію відповідно до цього статусу та вимог Закону, та повідомив відповідачу про те, що його позбавлено пільги за серпень 2017 та березень 2018 року, просив уповноважених осіб відповідача провести відповідні перерахунки(а.с.14-15) для чого надав відповідачу копію посвідчення інваліда 2-ї групи.

В свою чергу, відповідач листами 07/314/458 від 11.04.2018 (а.с. 16-17), та 07/314/559 від 27.04.2018 (а.с. 19-20) повідомив позивача, що провів ретельну перевірку та вказав, що розрахунок за електроенергію проводиться відповідно до постанови НКРЕКП №220 від 26.02.2015 та постанови КМУ №409 вірно.

За своїм статусом відповідач не призначає пільги та субсидії, а зараховує перераховані Управлінням соціального захисту населення (далі УСЗН) районної державної адміністрації суми пільг та субсидій на особовий рахунок споживача, враховує їх в нарахуваннях плати за використану електроенергію та відображає цю інформацію в рахунках на оплату використаної електроенергії.

При цьому відповідач посилався на Постанову КМУ №319 від 27.04.2016 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», що у разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам-виробникам /виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного реєстру автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Між тим, матеріали справи не містять доказів протиправності та невідповідності дії ПрАТ «Київобленерго» ліцензійним умовам з постачання електричної енергії, та Договору про користування електричною енергією, як доказу на який посилається позивач для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність ПрАТ «Київобленерго» та порушення ним умов ліцензії постачання електричної енергії та договору про користування електричною енергією, тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні цієї вимоги, як необгрутованої, є правильним. Правильним також є висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» внести зміни в базу обліку пільговиків позивача як інваліда війни 2-ї групи (не надано було паспорт позивача, а в подальшому був внесений) та зобов`язанні ПрАТ «Київобленерго» скасувати борг згідно рахунку № НОМЕР_1 за квітень 2018 року у сумі 304 грн.( була субсидія, пільг не нараховували).

Відповідно до п.п.38, 41 ПКЕЕН електропостчальник серед іншого зобов`язаний, забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензії та договором, а споживач має право на отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання, отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами, відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідое порушення його прав, якісне обслуговування енергопостачальником електричних мереж і засобів обліку.

Так, одна із позовних вимог позивача зводилась до того, що ПрАТ «Київобленерго» надає йому неякісні послуги за договором (електроенергії), яка не відповідає стандартам якості ДСТУ 13109-97, у зв`язку з чим почали виходити з ладу прилади (глибинний насос свердловини, холодильник, кофе машина,тощо), а тому він змушений був придбати стабілізатор напруги вартістю 3 700,00 грн., наймати спеціаліста з монтажу останнього вартістю 1000,00 грн, купівля бензину для електрогенератора на суму 1 200,00 грн., що спричинило йому додаткові затрати та збитки, які він і просив стягнути з відповідача. Як доказ неякісного електропостачання у підтвердження заявленої вимоги позивач надав фотокартки електролічильника (а.с. 39-56), фотокартки купленого обладнання (а.с. 33-34, 89-99) та акт перевірки побутового обладнання (а.с. 88).

Наведені позивачем, в якості доказів та підтвердження обставин справи, акт перевірки побутового обладнання, складений позивачем, фотокартки, не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, оскільки ці докази були добуті позивачем без відома представника відповідача.

Для покладення відповідальності на заподіювача шкоди в розумінні ст. 1166 ЦК України необхідно сукупність чотирьох складових, а саме:

1. Протиправна поведінка особи;

2. Настання шкоди;

3.Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та шкодою;

4.Вина заподіювача шкоди ( умислу чи необережності).

З урахуванням вимог зазначеної норми суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні вимог щодо стягнення нанесених збитків бездіяльністю ПрАТ «Київобленерго».

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Крім того, відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд встановив, що відсутні докази протиправних дій або бездіяльності ПрАТ «Київобленерго» по відношенню до позивача, відсутній причинно-наслідкового зв`язку між моральною шкодою та діями ПрАТ «Київобленерго».

Аналіз положень статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Встановивши, що відсутні умови необхідні для компенсації моральної шкоди, суд зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права, в тому числі, і ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду позивач також не навів таких обставин.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: