ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6586/19 Справа № 216/300/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/300/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Чубіна А.В.

сторони:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2019 року, яка постановлена суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської та повне судове рішення складено 15 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, винесеного 15 лютого 2019 року у справі №216/300/19 за заявою ОСОБА_1 про стягнення на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що найого утриманні перебуває ще одна дитина та дружина, яка не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, ОСОБА_3 просив суд скасувати судовий наказ від 15.02.2019 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2019 року заяву ОСОБА_5 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами задоволено.

Судовий наказ, виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року по справі № 216/300/19 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_6 скасовано

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 - відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 її право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами і залишити в силі судовий наказ, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права. Зокрема, на думку заявниці ОСОБА_1 , судовий наказ видано у відповідності до вимог ЦПК України та нововиявлені обставини, які б могли бути підставою для його перегляду, в матеріалах справи відсутні. При цьому, наголошує на тому, що боржник має право на звернення до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, у випадку якщо він вважає, що судом визначено їх розмір неправильно.

Крім того, заявниця вказує на порушення судом першої інстанції вимог статті 427 ЦПК України та розгляд справи за її відсутності без належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

ОСОБА_3 , будучи завчасно ( 05.06.2019 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 48), в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що перебування на утриманні боржника неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ново виявленою обставиною, яка не була відома суду та могла вплинути на юридичну оцінку обставин при видачі судового наказу.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частини 7 та 8 ст. 170 ЦПК України містять імперативні норми, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Тобто у разі незгоди боржника з судовим наказом про стягнення аліментів, існують два можливі варіанти для зміни їх розміру: перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Перший варіант можливий, коли на момент винесення наказу існували істотні обставини, що не були встановлені судом та не були відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. У другому випадку мова йде про незгоду боржника з сумою призначених аліментів, тобто існує спір про право, який підлягає вирішенню за правилами позовного провадження (спрощеного).

В силу п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка не є обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 цієї статті днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як встановлено колегією суддів, відомостей щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами матеріали не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 без обов`язкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2019 року скасувати.

Направити цивільну справу за заявою ОСОБА_6 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинамидо Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогудля подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: