Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 688/1376/17

провадження № 61-45293 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Ступак О. В.

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради,

відповідачі: виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_1 ,

третя особа - Подільський державний аграрно-технічний університет,

особа, яка подала касаційну скаргу - перший заступник прокурора Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Хмельницької області на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року керівник Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області (далі Шепетівська міська рада), ОСОБА_1 , третя особа - Подільський державний аграрно-технічний університет, про визнання незаконним та скасування рішення, анулювання дії паспорту прив`язки тимчасової споруди, звільнення території земельної ділянки.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що під час опрацювання правових актів Шепетівської міської ради виявлено порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності при розміщенні тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Шепетівки, а саме встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 20 липня 2015 року № 158 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 21 січня 2013 року №12 щодо комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Шепетівка, зокрема доповнено розділ «розміщення стаціонарних ТС» на території АДРЕСА_1 - 1 шт., реєстраційний номер паспорту прив`язки - 58/2015. Зазначений паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди - павільйону для торгівлі змішаними товарами видано ОСОБА_1 з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, оскільки у ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою, на якій розміщена тимчасова споруда. Крім того, тимчасова споруда ОСОБА_1 перебуває на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,7484 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться у постійному користуванні Подільського державного аграрно-технічного університету, дозвіл на розміщення тимчасової споруди Шепетівський коледж, як структурний підрозділ університету, не надавав.

Посилаючись на наведене, просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 20 липня 2015 року № 158 в частині внесення змін до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Шепетівка, затвердженої рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 21 січня 2013 року № 12 та доповнення розділу «Розміщення стаціонарних ТС» на території

АДРЕСА_1 - 1 шт.; анулювати паспорт прив`язки тимчасової споруди за реєстраційним номером 58/2015 - павільйону для торгівлі змішаними товарами по АДРЕСА_1 , який наданий ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, площею 34,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу тимчасової споруди - павільйону для торгівлі змішаними товарами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від

21 травня 2018 року позов керівника Шепетівської місцевої прокуратури Хмельницької області задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 20 липня 2015 року № 158 в частині внесення змін до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Шепетівка, затвердженої рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 21 січня 2013 року № 12, та доповнення розділу «Розміщення стаціонарних ТС» на території АДРЕСА_1 - 1 шт.

Анульовано паспорт прив`язки тимчасової споруди за реєстраційним номером 58/2015 - павільйону для торгівлі змішаними товарами по АДРЕСА_1 , який наданий ОСОБА_1

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, площею 34,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу тимчасової споруди - павільйону для торгівлі змішаними товарами.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою, на якій розміщена тимчасова споруда, а тому оскаржуваний паспорт прив`язки на таку споруду виданий з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, у зв`язку з чим його дія має бути анульована. Розміщення малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняття цієї земельної ділянки. Тимчасова споруда ОСОБА_1 та земельна ділянка, на якій вона розташована, знаходяться у межах земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,7484 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , право постійного користування якою належить Шепетівському коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету, який не надавав дозвіл на розміщення тимчасової споруди. З огляду на те, що ОСОБА_1 використовує тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці навчального закладу за відсутності оформленого у встановленому законодавством порядку права користування земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову прокурора.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову керівника Шепетівської місцевої прокуратури Хмельницької області відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, не містять юридичних приписів щодо обов`язкового попереднього або наступного набуття суб`єктами господарювання будь-яких прав на земельні ділянки, на яких вони мають бажання встановити тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності.Обов`язок заявника вказувати площу земельної ділянки стосується лише тих суб`єктів господарювання, які є власниками земельної ділянки. Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеності прокурором порушень виконавчим комітетом Шепетівської міської ради вимог земельного законодавства при прийнятті рішення від 20 липня 2015 року №158, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення його позовних вимог.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника прокурора Хмельницької області, в якій він, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що реалізація механізму розміщення тимчасової споруди, визначеного розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, можлива на підставі документів на право користування земельною ділянкою. Проте, ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій встановлено тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, у встановленому земельним законодавством порядку не отримав, а тому розміщення ним павільйону для торгівлі змішаними товарами за адресою

АДРЕСА_1 є незаконним. Крім того, тимчасова споруда розміщена

ОСОБА_1 на земельній ділянці, площею 1,7484 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що перебував в постійному користуванні Шепетівського сільськогосподарського технікуму бухгалтерського обліку, який у 2006 році увійшов на правах структурного підрозділу до Подільського державного аграрно-технічного університету та на підставі акту приймання-передачі від 28 лютого 2006 року передав йому майновий комплекс, що розташований на зазначеній земельній ділянці. Апеляційний суд на зазначене увагу не звернув, а тому помилково скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзиви на касаційну скаргу від учасників справи не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами установлено, що рішенням виконавчого комітету Шепетівської

міської ради від 21 січня 2013 року №12 затверджено комплексну схему розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Шепетівка.

20 липня 2015 року виконавчим комітетом Шепетівської міської ради прийнято рішення №158 про внесення змін до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Шепетівка, затвердженої рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від

21 січня 2013 року №12, зокрема доповнено розділ 1.1 «Розміщення стаціонарних ТС»: 1.1.2 пр. Миру 25 - 1 шт.

14 серпня 2015 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 видано паспортприв`язки стаціонарної тимчасової споруди - павільйону для торгівлі змішаними товарами по АДРЕСА_1 , термін дії до 31 грудня 2015 року, який було продовжено до 31 грудня 2016 року.

19 жовтня 2015 року проведено державну реєстрацію припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

19 грудня 2016 року між Шепетівською міською радою та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір № 95-ТС про пайову участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Шепетівка при встановленні тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, предметом якого є згода замовника на встановлення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внести кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Згідно з довідкою відділу у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20 квітня 2017 року №156/118-17 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 проекти відведення не розроблялись, будь-які правовстановлюючі документи на землю відсутні.

Тимчасова споруда ОСОБА_1 розміром 4.0 м х 3,75 м (15 кв.м) та земельна ділянка під спорудою 6,0 м х 5,75 м (34,5 кв.м) перебувають в межах земельної ділянки державної форми власності, площею 1,7484 га, яка знаходиться в користуванні Шепетівського коледжу, що є структурним підрозділом Подільського державного аграрно-технічного університету, дозвіл на розміщення тимчасової споруди Шепетівським коледж не надавав.

Відповідно до державного акта на право постійного користування серія

НОМЕР_2 Шепетівський сільськогосподарський технікум бухгалтерського обліку є постійним користувачем земельної ділянки для навчальних цілей, площею 1,7484 га, з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №13 від 09 червня 2006 року.

У 2006 році Шепетівський сільськогосподарський технікум бухгалтерського обліку увійшов на правах структурного підрозділу до Подільського державного аграрно-технічного університету та згідно акту приймання-передачі від

20 лютого 2006 року передав університету належний йому майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 10 лютого 2017 року за Подільським державним аграрно-технічним університетом зареєстрована земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1,7484 га, з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів визначено як комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів (підпункти 1, 2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

За змістом пунктів 38, 44 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність; надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів тощо.

Згідно з частинами другою та третьою статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Механізм розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244 (далі Порядок).

Відповідно до змісту пунктів 1.3, 1.4 Порядку тимчасова споруда - це одноповерхова споруда, що встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасові споруди можуть бути пересувними та стаціонарними.

Пунктами 2.1, 2.20, 2.21, 2.30, 2.31 Порядку передбачено, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди, установлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки тимчасової споруди не допускається. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу, розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Відповідно до пунктів 2.10., 2.12., 2.24., 2.25 Порядку паспорт прив`язки тимчасової споруди оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, та підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу міської ради. Паспорт прив`язки виготовляється у двох примірниках. Один примірник зберігається у замовника тимчасової споруди, другий - у відповідному органі з питань містобудування та архітектури. Відомості паспорта прив`язки вносяться органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або відповідної районної державної адміністрації в інформаційну базу містобудівного кадастру (для стаціонарних тимчасових споруд).

Пунктами 2.3, 2.6 та 2.11 Порядку передбачено, що перелік документів для отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди є вичерпним. Зазначеними пунктами не передбачено надання документів про відведення земельних ділянок під розміщення тимчасової споруди.

Таким чином, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок не містять приписів щодо обов`язкового попереднього або наступного набуття суб`єктами господарювання будь-яких прав на земельні ділянки, на яких вони мають бажання встановити тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності.

Щодо додатку 1 до Порядку, який передбачає надання інформації щодо площі земельної ділянки згідно з документами землекористування, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листом від 21 лютого 2012 року № 7/14-2737 роз`яснило, що така інформація наводиться у випадках, коли заявник уже є власником земельної ділянки і має намір розмістити тимчасову споруду саме на цій земельній ділянці. У інших випадках надання такої інформації не є обов`язковим.

Таким чином, обов`язок заявника щодо зазначення площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування стосується лише тих суб`єктів господарювання, які є власниками земельної ділянки.

Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 червня 2018 року у справі

№ 905/1552/16 (провадження № 12-124гс18).

Урахувавши наведені норми права та зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд правильно вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обов`язкову наявність у особи, що використовує земельну ділянку, на якій розміщена тимчасова споруда, правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги прокурора про те, що відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд не урахував та не надав оцінки тому, що розміщення ОСОБА_1 тимчасової споруди відбулося без дозволу постійного землекористувача - Шепетівського коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету, не можуть бути підставою для скасування судового рішення апеляційного суду з огляду на таке.

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру».

За змістом частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

За змістом частини четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради, керівник Шепетівської місцевої прокуратури обгрунтовував наявність підстав для захисту інтересів саме міської ради, а не Подільського державного аграрно-технічного університету, який самостійних вимог щодо предмету позову не заявляв, а тому апеляційний суд обгрунтовано залишив поза увагою посилання прокурора на відсутність дозволу структурного підрозділу третьої особи - Шепетівського коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету на розміщення ОСОБА_1 тимчасової споруди на земельній ділянці, що перебуває в його користуванні, оскільки питання розпорядження третьою особою спірною земельною ділянкою не є предметом дослідження в рамках цієї справи з огляду на те, що керівник Шепетівської місцевої прокуратури не заявляв позов в інтересах держави в особі Подільського державного аграрно-технічного університету.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційний суд правильно визначив характер правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Хмельницької області залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко