26.07.2019
Справа № 642/4999/19
Провадження № 2/642/1474/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

встановив:

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј доходів відповідача та стягувати з нього щомісячно 7000 грн. як додаткові витрати на утримання сина, вказуючи, що ОСОБА_2 матеріально не допомагає в утриманні сина, при цьому, син ОСОБА_3 , страждає на функціональну диспенсію, функціональний розлад жовчного міхура та спостерігається з цього приводу у спеціалістів. Крім того, дитини потребує постійного домашнього догляду. Розмір щомісячних витрат на сина складає 10 000 грн., тому вона просить стягувати з відповідача по 7000 грн. щомісяця в якості додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.3 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна у позовах про стягнення аліментів визначається - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно п.4 ч.1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки.

У позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру стягнення аліментів у розмірі ј всіх доходів (при цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 7000 грн. щомісяця, однак не вказано ціну позову, при цьому звільнення від сплати судового збору не звільняє позивача від обов`язку визначення ціни позову та її обґрунтування.

Так, позивач просить стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини щомісяця по 7000 грн.

Разом з тим, повного обґрунтованого розрахунку цих витрат, із зазначенням усіх складових, з яких складається така сума з її документальним підтвердженням позивачем суду не надано.

Також позивач не надала докази на підтвердження її витрат на сина у сумі 10 000 грн.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач проживає в Російській Федерації, м АДРЕСА_1 Новосибірськ АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.8 ст.130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

У свою чергу, ст. 502 ЦПК України визначено, що судове доручення про вручення документів громадянину України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі. Такі документи особа отримує добровільно. Вручення документів здійснюється під розписку із зазначенням дня вручення, підписується посадовою особою та скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України.

Так, з позову вбачається, що місце проживання відповідача знаходиться за межами України, а саме: Російська Федерація, м.Новосибірськ, вул. Станіславського, 34, в зв`язку з чим виникає необхідність в направленні відповідачу копії позовної заяви з додатками та судового виклику про необхідність явки до суду за вказаною в позові адресою місця його проживання шляхом направлення відповідного судового доручення.

Відповідно до ч.3 ст.499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993, у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

У випадку, якщо відповідач проживає на території Російської Федерації, з якою у т.ч. підписано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам, суд зобов`язаний через Міністерство юстиції України звернутися до компетентного суду Російської Федерації про вручення відповідачу позовної заяви, з документами та проведення окремих процесуальних дій.

Пунктом 2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

Однак до позовної заяви позивачем не додано засвідченого належним чином офіційного перекладу позовної заяви та додатків до неї - мовою держави, в якій проживає відповідач. Зазначене позбавить суд можливості звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з метою вручення документів та проведення окремих процесуальних дії на території Російської Федерації.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - залишити без руху та надати позивачу 5-денний термін з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя