Справа № 487/6641/17
Провадження № 2/487/118/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю: секретаря судового засідання Лунгол А.Г., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 22.12.2017 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

23.05.2018 р. прийнято в провадження зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності та обєднано в одне провадження із первісним позовом.

25.10.2018 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

14.01.2019 р. надійшло клопотання позивача ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 та його представника заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму. Зазначена заява обґрунтована тим, що жодного судового засідання не проведено з огляду на те, що майже кожного разу представник відповідача подає заяви з проханням перенести судове засідання з різноманітних причин. Позивачу здається, що відповідач зі своїм представником навмисно затягують розгляд справи.

Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримав, просила задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на поважність причин неявки в судове засідання.

Розглядаючи заяву про застосування заходів процесуального примусу, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Статтею 43 ЦПК України передбачені права та обовязки учасників справи, а частиною 3 зазначеної статті визначено, що у випадку невиконання учасником справи його обовязків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу. передбачені цим Кодексом.

Частиною 1 статті 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Частиною 2 ст. 44 ЦПК України визначено які дії можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами.

Позивач зазначає, що ні відповідачем ОСОБА_4 ні його представником ОСОБА_2 не було надано суду жодних доказів поважності причин неявок в судове засідання, що на думку позивача ОСОБА_3, свідчить про зловживання ними своїми процесуальними правами.

Натомість, з досліджених матеріалів справи встановлено, що представником відповідача ОСОБА_4 подавались до суду заяви про відкладення розгляду справи, та відповідні докази, що підтверджують поважність причин неявки (повідомлення Миколаївського апеляційного суду, довідка КЗ ММР ЦПМСД№3).

За такого, звернення представника відповідача із вищевказаними заявами про відкладення розгляду справи не може бути кваліфіковано як зловживання процесуальним правом, яке вчиняється з метою перешкоджання судочинству.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Отже, ЦПК України гарантовано право на участь в судовому засіданні через представника.

Таким чином, наявність у позивача такого права, тобто поведінка, яка дозволена процесуальним законом, не може бути визнана протиправною.

За такого, відсутні підстави вважати, що позивач та його представник зловживають процесуальними правами.

Керуючись ст. 143-148 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про застосування заходів процесуального примусу до відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскаржанню не підлягає.

Суддя З.М.Сухаревич