Справа № 428/5304/19
Провадження № 2/428/1732/2019
06 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.03.2018 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики з відсотками в письмовій формі. Для виконання п. 1.1 договору позики з відсотками позикодавець виплатив ОСОБА_2 5000,00 гривень, про що свідчить розписка написана позичальником власноруч. Згідно з п. 2.2 договору позики з відсотками відповідач зобов`язаний з 15.03.2018 по 15.09.2019 погасити суму позики 5000,00 грн. і суму нарахованих планових відсотків 3483 грн. 56 коп.
Протягом дії договору позики з відсотками ОСОБА_2 недобросовісним чином виконував свої обов`язки за договором, тобто не виконував умови договору.
У зв`язку з поданням позовної заяви та повернення позики в судовому порядку, згідно п. 6.3 Договору позики з відсотками, сума боргу складається з залишку основної суми позики, збільшеної на 75 % та відсотків, які залишились не сплаченими на дату подачі позовної заяви до суду.
Сума заборгованості за основною сумою позики становить 7177,96 грн., відсотки за користування позикою на час подачі до суду становлять 2208,17 грн.
ОСОБА_2 неодноразово в телефонному режимі робилися нагадування про наслідки невиконання договірних зобов`язань. Були відправлені листи, де керуючись п. 6.2 договору позики з відсотками позичальник вимагає погасити позику. Однак відповіді на листи не отримані і позика не погашена.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією договору позики з відсотками від 15 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), позикодавець зобов`язався надати позичальнику платну (процентну) позику у розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути позику за належним графіком погашення.
Згідно з копією розписки від 15.03.2018 року ОСОБА_2 взяв позику 15.03.2018 у ОСОБА_1 у сумі 5000,00 гривень, яку зобов`язався повернути до 15.09.2019.
Однак відповідач ОСОБА_2 вказане зобов`язання у строк, визначений договором позики не виконав. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по договору позики з відсотками від 15.03.2018.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності на гроші у сумі 5000 гривень, які він передав відповідачу ОСОБА_2 у власність відповідно до договору позики. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З матеріалів справи, а саме з розписки від 15.03.2018 року, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли договірні правовідносини, які випливають із договору позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 позику у сумі 5000 гривень та зобов`язався повернути 15.09.2019 року.
Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики, 21.12.2018 позивачем відповідно до п. 6.2 договору позики з відсотками направлено відповідачу лист вимогу про виконання позичальником своїх обов`язків за договором, що підтверджується копією листа та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 згідно з договором позики від 15.03.2018 року, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі позики 7177 грн. 96 коп. та відсотків за користування позикою 2208 грн. 17 коп.
Отже, факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами.
За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15 березня 2018 року у сумі 9 386 (дев`ять тисяч триста вісімдесят шість) гривень 13 копійок, яка складається із заборгованості за договором позики у сумі позики 7 177 (сім тисяч сто сімдесят сім) гривень 96 копійок та відсотків за користування позикою у сумі 2 208 (дві тисячі двісті вісім) гривень 17 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. С. Посохов