Справа № 464/2067/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2299/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м.Львів

Справа № 464/2067/18

Провадження № 22-ц/811/2299/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , Горбунова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 ,

на рішення Сихівського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 24 липня 2018 року (суддя Чорна С.З.)

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

18 квітня 2018 року позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 1 247 196, 25 грн. за кредитним договором №ML-600/097/2008 від 12 червня 2008 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 12 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-600/097/2008, за умовами якого відповідач отримав кошти в розмірі 119 938 доларів США та зобов`язався належним чином використати і повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі (п. 1.6 ч. 2 договору), а також сплатити відповідачу платню за користування кредитом в порядку а на умовах, що визначені в договорі (п.п. 1.4, 1.5 договору). З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між позивачем та ОСОБА_1 12 червня 2008 року укладено договір іпотеки №РML-600/097/2008, а з відповідачем ОСОБА_2 - договір поруки №SR-600/097/2008/2, за умовами якого вона зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань. Однак, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. У зв`язку з чим сума заборгованості за кредитним договором підлягає солідарному стягненню з відповідачів в користь позивача.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборговість за кредитним договором №ML-600/097/2008 від 12 червня 2008 року в розмірі 49 023, 90 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення рішення становить 1 296 682, 16 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , до апеляційної скарги приєдналася ОСОБА_2 . Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує їх законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Вказують, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому у випадку невиконання позичальником та/або поручителем зобов`язань за цим договором. При цьому зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги. Зазначають, що з моменту надіслання вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором позивач в односторонньому порядку змінив термін виконання зобов`язань за кредитним договором. Після 10 листопада 2016 року позивач не має права нараховувати проценти за користування кредитом, оскільки з цього дня, на думку позивача, у ОСОБА_1 настав обов`язок повернути банку залишок кредиту. Позивач таким чином відмовився від обов`язку надати кошти в кредит до 12 червня 2023 року та від права отримувати проценти кредиту.Вказують, що порука за договором поруки від 12 червня 2008 року припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 4 кредитного договору сума кредиту та нарахованих процентів погашається рівними частинами щомісяця. Вважають, що позивач, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобов`язання. Відтак на момент звернення банку з позовом, порука за основним зобов`язанням та за зобов`язаннями щодо сплати процентів припинена повністю.Зазначають, що 12 червня 2008 року позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 1 175,75 доларів США на розрахунково-касове обслуговування, які 12 червня 2008 року стягнув з на свою користь. На суму 1175,75 доларів США, якою відповідач не користувався позивач нарахував проценти за весь час дії кредитного договору. Стверджують, що відповідач проценти з цієї суми сплачував з 12 червня 2008 року по 12 серпня 2016 року. Умова кредитного договору щодо сплати ОСОБА_1 на користь позивача 1175,75 доларів СШАза розрахунково-касове обслуговування є нікчемною. Включення цієї суми до суми кредиту і нарахування процентів на цю суму є неправомірним. Суд безпідставно стягнув цю суму у складі загальної суми заборгованості за неповернутою частиною кредиту, а також проценти, нараховані на цю суму протягом усього періоду дії кредитного договору.Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Сума щомісячного платежу на повернення кредиту становить 666.33 долари США. Визначений розрахунком заборгованості період з 14 липня 2008 року по 12 серпня 2016 року становить 98 місяців, тобто включає 98 платежів по 666,33 доларів США. Станом на 12 серпня 2016 року відповідач повинен сплатити в рахунок погашення кредиту 65 300, 34 доларів США. Стверджують, що станом на 12 серпня 2016 року ОСОБА_1 здійснив переплату, а не порушення умов кредитного договору. При цьому сума переплати (10 197,81 доларів США) суттєво більша за суму процентів, нарахованих позивачем у розрахунку заборгованості після 12 серпня 2016 року (4583,25 доларів США). Оскільки відповідач ОСОБА_1 здійснив переплату чергових платежів, право вимоги дострокового повернення всієї суми залишку кредиту (44 440,65 доларів США) у позивача не виникло. Також зазначають, що суд невірно встановив зобов`язання ОСОБА_2 , не врахувавши припинення поруки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з положень ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048цього Кодексу.

Встановлено, що 12 червня 2008 року на підставі кредитної заявки ОСОБА_1 між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №ML-600/097/2008, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 119 938 доларів США строком до 12 червня 2023 року зі сплатою 2,49% річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов вказаного договору позичальник зобов`язався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно згідно графіка погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 12 червня 2008 року укладено договір іпотеки №РML-600/097/2008, предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Окрім цього, 12 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-600/097/2008/2, за умовами якого остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов`язань.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Пунктом 1.1 вказаного договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання в частині погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 30 серпня 2017 року заборгованість за кредитним договором, згідно з поданим позивачем розрахунком, становить 49 023, 90 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України (з розрахунку 2 544, 0576 грн. на 100 доларів США) станом на 30.08.2017 становить 1 247 196, 25 грн., з яких: 44 440, 65 доларів США - залишок заборгованості за кредитом, 4 583, 25 доларів США - сума відсотків за користування кредитом.

Окрім цього, 1 грудня 2017 року позивач звертався з письмовою вимогою до відповідачів про погашення заборгованості, однак такі залишилися без реагування.

ОСОБА_1 доказів належного виконання умов договору не надав, а також відсутні дані, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, останній здійснював погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з даного договору, а відповідач ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що порука з будь-яких причин припинилася.

Суд прийшов до висновку, що з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь позивача ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-600/097/2008 від 12 червня 2008 року в розмірі 49 023, 90 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення рішення (з розрахунку 1 долар США = 26, 45 грн.) становить 1 296 682, 16 грн., а також судові витрати.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та прийшла до висновку, що позивачем не доведено, що позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 536 цього Кодексу за користування чужими грошима боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

У статті 629 цього Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 553,554,555,629,526 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники у встановлених договором межах.

З умов кредитного договору та наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що повернення кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, які зменшуються. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Щомісячна сума погашення по кредиту становить 666,33 доларів США. У період липень 2008 року - грудень 2010 року, січень-травень 2011 року, червень 2011 року - травень 2012 року позичальником повертався кредит у розмірі 666,33 доларів США щомісячно. У січні 2011 року ним повернуто 10 000 доларів США, у червні 2011 року - 6 665,05 доларів США, у червні 2012 року - 1 195,55 доларів США, у липні 2012 року - 900 доларів США та 3 699,05 доларів США, у серпні 2012 року - 823 долари США, у вересні-грудні 2012 року - по 700 доларів США щомісячно, у січні 2013 року - 723 долари США, у лютому 2013 року - 785 доларів США, у березні 2013 року - 758 доларів США, у квітні 2012 року - 713 доларів США, у травні 2013 року - 760 доларів США.

У позовній заяві зазначено, що заборгованість по кредиту станом на 30 серпня 2017 року становила 1 247 196,25 грн., з яких: 44 440,65 доларів США - заборгованість по кредиту і 4 583,25 доларів США - заборгованість по процентах. З розрахунку вбачається, що в різні періоди застосовувалася різна процентна ставка (10,49% і 7,12%).

З умов кредитного договору вбачається, що плаваюча процентна ставка, про яку домовились сторони, складається з фіксованого відсотка (2,49%) в сумі з FIDR (п.3 договору). Разом з тим позивач не надав доказів того, у якому розмірі застосовувалася процентна ставка при визначенні розміру заборгованості у різні періоди. З п.7.4 частини № 2 кредитного договору вбачається, що детальний розпис сукупної вартості кредиту визначається банком в додатках до цього договору. Додатки до договору, у яких міститься такий детальний опис сукупної вартості кредиту, не надані. Також позивачем не надано розрахунку заборгованості та первинних документів, на підставі яких такий розрахунок проведено. Суд першої інстанції такі документи не досліджував, розрахунок заборгованості не перевіряв, а взяв до уваги наданий банком розрахунок (а.с.4), який не містить відомостей, що дають можливість перевірити його правильність і відповідність умовам договору, оскільки у цьому розрахунку наявні відомості лише про дату, суму погашення і суму заборгованості. На обгрунтування наявності заборгованості саме в такому розмірі докази не надані.

З наданих банком вимог про усунення порушень від 6 грудня 2017 року (а.с.11,14) вбачається, що позивач звертався до відповідачів про погашення протягом тридцяти днів з часу направлення вимоги заборгованості за договором в повному розмірі (1 247 196,25 грн., з яких 44 440,65 доларів США - заборгованість за кредитом).

ОСОБА_1 надав копію досудової вимоги від 10 листопада 2016 року, у якій йдеться про дострокове погашення заборгованості за кредитом у такій самій сумі - 44 440,65 доларів США (а.с.58), хоч різниця між цими вимогами становить майже рік.

Позов до суду подано 18 квітня 2018 року (а.с.2).

З повідомлення позивача від 14 травня 2018 року за вихідним № 42-2-2/71, надісланого ОСОБА_1 після пред`явлення цього позову, вбачається, що позивач стверджує про існування між сторонами договірних відносин по кредитному договору та повідомляє про зміну плаваючої процентної ставки (а.с.132).

Кредитним договором передбачено дату остаточного погашення кредиту - 12 червня 2023 року.

Таким чином, позивач не довів, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість по кредиту і наданий ним розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та вимогам закону. Доводи відповідачів про відсутність заборгованості на час звернення позивача з вимогами про дострокове погашення заборгованості та звернення з позовом до суду, наявність переплат - не спростовані належними та допустимими доказами.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що в позові належить відмовити.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з позивача в користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у зв`язку із сплатою ним судового збору в розмірі 28 061,94 грн.

Керуючись: ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» про солідарне стягнення в його користь із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №ML-600/097/2008 від 12 червня 2008 року в розмірі 49 023, 90 доларів США, що еквівалентно 1 296 628, 16 грн.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033, Код , свідоцтво платника ПДВ №100234906, ІПН 52, МФО 300528) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 28 061, 94 грн. (двадцять вісім тисяч шістдесят одну грн., 94 коп.) судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 8 липня 2019 року.

Головуючий

Судді