Ухвала

12 липня 2019 року

м. Київ

справа № 361/2618/18

провадження № 61-12042ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 вересня 2012 року у розмірі 111 806, 28 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 8 500, 19 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 94 305, 79 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3 200, 00 грн, а також штрафів: (фіксована частина) - 500, 00 грн та (процентна складова) - 5 300, 30 грн та судові втрати.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12 вересня 2012 року в розмірі 13 815, 44 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 8 500, 19 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 5 315,25 грн; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 217, 70 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року в частині стягнення відсотків скасовано, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків, відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

20 червня 2019 року до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку, АТ КБ «ПриватБанк» було подано касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, копію якого представник заявника отримав засобами поштового зв`язку 22 травня 2019 року, тому строк звернення до суду із касаційною скаргою не пропущений.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Отже, ціна позову у даній справі становить 111 806, 28 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Таким чином, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами проігноровано усталену судову практику, зокрема, постанови Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 483/1605/15, від 28 березня 2019 року у справі № 428/2873/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 483/1605/15, від 07 березня 2018 року у справі № 755/18246/15, від 06 лютого 2018 року у справі № 755/18246/15, від 23 березня 2018 року у справі № 441/569/17, від 09 липня 2018 року у справі № 202/19403/13, проте, АТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовує в чому саме проявляється ігнорування та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому Верховний Суд врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у подібних правовідносинах, а тому дійшов переконання, що ця справа не має фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, банк зазначає, що справа має для нього виняткове значення, однак, заявником не зазначено, в чому полягає таке виняткове значення у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Непогодження заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

З огляду на наведені доводи Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі, а отже, не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко