З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Справа № 521/5971/19
Провадження № 2/521/2739/19
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковська А.О.,
Учасники справи:
Позивач Військова частина НОМЕР_1
Представник Гогоман О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
Позивач зазначає, що відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює yпpaвління військовим майном.
Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна. У військовій частині НОМЕР_1 , виникли обставини, які вимагають звернення до суду з цією позовною заявою.
Боржнику, ОСОБА_1 , за відсутності житлової площі у військовій частині НОМЕР_1 , було надано у тимчасове використання житлове приміщення у вивільненій будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договору №168 від 13.06.2014 року (додатковою угодою №1 до договору № 168 від 13.06.2014 року від 13.06.2016 року термін дії договору пролонгований до 13.06.2018 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання).
Порядок користування казармами - будівлями, розташованими на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду регламентується Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380.
Відносини щодо надання комунальних послуг, а також їх компенсації регулюються ст. ст. 127-132 Житлового кодексу УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189- VIII), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 12 липня 2005 р. № 560. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, вбачається, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до пункту 6.1. наказу Міністра оборони України від 30.11.2011 р. № 737 та пункту 3.1. договору № 168 від 13.06.2014 р. військова частина НОМЕР_1 не утримувала з відповідача плату за проживання в тимчасовому гуртожитку в зв`язку з тим, що остання була військовослужбовцем рядового складу, яка проходила військову службу за контрактом і не перебувала у шлюбі. Пунктом 3.2. зазначеного договору зазначено, шо у разі укладання шлюбу сторона договору повинна відразу повідомити військову частину НОМЕР_1 та надати свідоцтво про одруження та надати свідоцтво про одруження до фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 . 13.10.2016 року відповідачем було укладено шлюб з громадянином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.10.2016 року. З 13.06.2014 року по 13.10.2016 року військова частина НОМЕР_1 не нараховувала плату за користування комунальними послугами, так як відповідач користувався пільгами, зазначеними в наказі Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737 (чинний на момент укладення договору, втратив чинність 16.10.2018 року на підставі наказу МО України від 31.07.2018 №380).
З моменту укладення шлюбу, а саме з 13.10.2016 року відповідачу почала нараховуватись плата за користування комунальними послугами. Відповідно до пункту 5 розділу IV наказу МО України «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31.07.2018 №380 у разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів, у таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення.
Додатковою угодою №1 до договору №168 від 13.06.2014 від 13.06.2016 термін дії договору пролонгований до 13.06.2018 р., а в частині розрахунків, до повного їх виконання. Боржник ОСОБА_1 продовжуючи проживати у займаному приміщенні ухиляється від укладання нового договору, добровільно не сплачує заборгованість за спожиті комунальні послуги.
Представник військової частини НОМЕР_1 надав до суду заяву, за якою підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглядати справу за його відсутністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. надав до суду заяву, за якою підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, просив розглядати справу за його відсутністю.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , за відсутності житлової площі у військовій частині НОМЕР_1 , було надано у тимчасове використання житлове приміщення у вивільненій будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договору №168 від 13.06.2014 року (додатковою угодою №1 до договору № 168 від 13.06.2014 року від 13.06.2016 року термін дії договору пролонгований до 13.06.2018 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання).
Порядок користування казармами - будівлями, розташованими на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду регламентується Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380.
Відносини щодо надання комунальних послуг, а також їх компенсації регулюються ст. ст. 127-132 Житлового кодексу УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189- VIII), Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 12 липня 2005 р. № 560. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, вбачається, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до пункту 6.1. наказу Міністра оборони України від 30.11.2011 р. № 737 та пункту 3.1. договору № 168 від 13.06.2014 р. військова частина НОМЕР_1 не утримувала з відповідача плату за проживання в тимчасовому гуртожитку в зв`язку з тим, що остання була військовослужбовцем рядового складу, яка проходила військову службу за контрактом і не перебувала у шлюбі. Пунктом 3.2. зазначеного договору зазначено, шо у разі укладання шлюбу сторона договору повинна відразу повідомити військову частину НОМЕР_1 та надати свідоцтво про одруження та надати свідоцтво про одруження до фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 . 13.10.2016 року відповідачем було укладено шлюб з громадянином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13.10.2016 року. З 13.06.2014 року по 13.10.2016 року військова частина НОМЕР_1 не нараховувала плату за користування комунальними послугами, так як відповідач користувався пільгами, зазначеними в наказі Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737 (чинний на момент укладення договору, втратив чинність 16.10.2018 року на підставі наказу МО України від 31.07.2018 №380).
З моменту укладення шлюбу, а саме з 13.10.2016 року відповідачу почала нараховуватись плата за користування комунальними послугами. Відповідно до пункту 5 розділу IV наказу МО України «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31.07.2018 №380 у разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів, у таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення.
Додатковою угодою №1 до договору №168 від 13.06.2014 від 13.06.2016 термін дії договору пролонгований до 13.06.2018 р., а в частині розрахунків, до повного їх виконання. Боржник ОСОБА_1 продовжуючи проживати у займаному приміщенні ухиляється від укладання нового договору, добровільно не сплачує заборгованість за спожиті комунальні послуги.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
В силу ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» № 2189-VIII визначені обов`язки споживача. Зокрема, обов`язком споживача є оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата в будинках державного та громадського житлового фонду вноситься щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.
Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України та згідно Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1921,00 грн. понесених ним та документально підтверджених судових витрат.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 19, 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», ст. 68 ЖК України, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса, про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1921,0 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 15 липня 2019 року.
СУДДЯ: Гуревський В.К.