Провадження № 4-с/761/52/2019
У Х В А Л А

Іменем України

26 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді – Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участю представника скаржника: Никипорець І.Ф.,

представника Акціонерного товариства

Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.

(Dogus Insaat ve Tigaret A.S.): Ільяшова О.В.,

державного виконавця: Нідченко Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович про визнання дій незаконними, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 57254657,-

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2018 року до суду надійшла зазначена скарга.

У вимогах скарги скаржник просить: визнати незаконними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №57254657 від 16.10.2018 року та від 01.11.2018 року, а також постанови від 16.10.2018 року про стягнення виконавчого збору; скасувати зазначені постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович в частині вимог про визнання незаконними дій Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. щодо винесення постанов від 16.10.2018 року та 01.11.2018 року в частині стягнення виконавчого збору та їх скасування.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгенович перебуває виконавче провадження №57254657 про стягнення з Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» на користь Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (DogusInsaatveTigaretA.S.) коштів, яке відкрите постановою від 16.10.2018 року.

В автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться аналогічна постанова про відкриття виконавчого провадження, яка датована 01.11.2018 року.

Заявник зазначає, що він не погоджується з обома постановами про відкриття виконавчого провадження та вважає, що вони підлягають скасуванню оскільки державним виконавцем вчинені незаконні дії щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та з порушенням строку її винесення та внесення неправдивих відомостей до Системи.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала вимоги скарги та просила її задовольнити.

Представник Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (DogusInsaatveTigaretA.S.) в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги так як відсутні підстави для скасування постанови.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги на тій підставі, що постанова про відкриття виконавчого провадження єдина від 16.10.2018 року, яка і направлялась сторонам.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п’ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов’язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов’язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов’язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що
виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов’язки державного виконавця.

Як встановлено в судовому засіданні, в серпні 2015 року до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.), заінтересована особа: Державне територіальне-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року було задоволено зазначене клопотання та надано дозвіл на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Ухвала набрала законної сили.

На підставі зазначеної ухвали 03.02.2017 року було видано виконавчий лист №761/22804/15-ц.

16.10.2018 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович відкрив виконавче провадження №57254657 з примусового виконання виконавчого листа №761/22804/15-ц.

Як вбачається з роздруківки з автоматизованої системи виконавчого провадження, аналогічна постанова про відкриття провадження датована 01.11.2018 року.

В судовому засіданні державний виконавець лише пояснив свої припущення щодо тієї обставини яким чином в Системі могла з’явитись постанова від 01.11.2018 року.

В той же час представник скаржника в судовому засіданні зазначила, що вони як боржники отримували лише постанову від 16.10.2018 року. Представник Стягувача також пояснив, що він отримував постанову від 16.10.2018 року.

Отже, оскільки представник скаржника у скарзі не посилається на порушення державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження на вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а наявність постанови від 01.11.2018 року в Системі не є порушенням, яке призводить до скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник заявника зазначив, що державним виконавцем були порушені строки винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, проте частина 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчий дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом.

Заявник не оскаржував процедуру прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов’язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено порушення Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитром Євгеновичем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при вирішенні питання відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку що відсутні підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович про визнання дій незаконними, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 57254657 - відхилити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її виготовлення повного тексту безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13 травня 2019 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула