ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5223/19 Справа № 199/7250/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року у справі за скаргою Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2019 року ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною скаргою. В обґрунтування скарги заявник зазначив, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2017 року з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 1250,71 грн., яке постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.04.2018 року залишено без змін. 12.04.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення вказаної суми, який 14.04.2018 року стягувач ОСОБА_1 направив до відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України та який був отриманий виконавчою службою 17.04.2018 року та розподілений на старшого державного виконавця Башілова В.О. Повідомленням про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 08.05.2018 року старший державний виконавець Башілов В.О. повернув виконавчий лист без виконання з посиланням на визначені законом обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, згідно п.10 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 року №199/7250/17, 4с/199/36/18 визнано неправомірним рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Башілова В.О. щодо письмового повідомлення від 08.05.2018 № 12184-33-18/21 ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а також зобов`язано Башілова В.О. вчинити дії, пов`язані з виконанням виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2018 року у цивільній справі № 199/7250/17, (2/199/2932/17). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року залишено без змін вказану ухвалу суду. ОСОБА_1 направив до відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України виконавчий лист по справі 199/7250/17-ц про стягнення з ДКС України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1250,71 грн. та ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року №199/7250/17, 4с/199/36/18, яку було отримано виконавчою службою 27.11.2018 року. Проте, станом на 28.01.2019 року старший державний виконавець Башілов В.О. про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, а також про виконання виконавчого листа не повідомив ні суд, ні заявника про їх виконання у десятиденний строк з дня їх одержання.

Заявник зазначає, що старшим державним виконавцем порушений строк вчинення виконавчих дій і прийняття процесуальних рішень, оскільки старшим виконавцем виконавчий лист був отриманий 27.11.2018 року, однак станом на 28.01.2019 року жодного повідомлення про виконання виконавчого листа та ухвали суду від 30 липня 2018 року №199/7250/17, 4с/199/36/18 ні суд, ні заявник не отримував.

Враховуючи викладене, заявник просив суд постановити, що було порушення пункту 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основних свобод»; постановити, що було порушення статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основних свобод»; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., на виконання до якого надійшов виконавчий лист виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 12.04.2018 №199/7250/14, (2/199/2932/17), ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 №199/7250/17, 4с/199/36/18, ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2018 №199/7250/17, 2во/199/147/18; визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. щодо не повідомлення, в порядку ст. 453 ЦПК України про виконання виконавчого документу, суд і заявника у десятиденний строк з дня його одержання; зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., прийняти до виконання виконавчий лист виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 12.04.2018 №199/7250/14, (2/199/2932/17), ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 №199/7250/17, 4с/199/36/18, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2018 №199/7250/17, 2во/199/147/18 та у триденний строк з моменту отримання даної ухвали суду направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82, за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. упродовж п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали суду повідомити суд та ОСОБА_1 про виконання даної ухвали суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення; на підставі статті 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу про притягнення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башилова В.О. до дисциплінарної відповідальності за п.15 ч.2 ст.65 ЗУ «Про державну службу», яку направити органам, до повноважень яких належить притягнення державних виконавців до дисциплінарної відповідальності; на підставі ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу про притягнення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, яку направити до органу досудового розслідування для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановивши обов`язок надати суду відповідь про вжиті органом досудового розслідування заходи у визначений судом строк - 10 днів з дня отримання даної ухвали; стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язаних з явкою до суду у порядку ст. 138 ЦПК України, за правилами згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590, як компенсацію за відрив від звичайних занять у зв`язку з явкою до суду; зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати звіт про виконання впродовж п`яти днів з дня отримання судового рішення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року задоволено частково скаргу, а саме: визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. щодо не виконання виконавчого листа виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 12.04.2018 року у справі №199/7250/17-ц, провадження (2/199/2932/17); визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. щодо не повідомлення, в порядку ст. 453 ЦПК України про виконання виконавчого документу, суд і заявника у десятиденний строк з дня його одержання; зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 12.04.2018 року у справі №199/7250/17-ц, провадження (2/199/2932/17), та у триденний строк з моменту отримання даної ухвали суду направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. упродовж п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали суду повідомити суд та ОСОБА_1 про виконання даної ухвали суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення; стягнуто з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .) компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 251,13 грн.; судові витрати віднесено на рахунок держави, в решті скаргу залишено без задоволення.

Не погодившись з такою ухвалою суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне встановленням судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що висновок суду про зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист, виданий АНД районним судом м. Дніпропетровська станом на 28.02.2019 року 12.04.2018 року у справі № 199/7250/17-ц, є таким, що суперечить ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 року по справі № 199/7250/17-ц, провадження № 61-48754ск18, якою виконання та дія ухвали АНД районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 року були зупинені; судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч. 4 ст. 10, ч. 5 ст. 263, 453 ЦПК України; посилався на те, що виключно органи Казначейства наділені повноваженнями щодо здійснення безспірного списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи; заявник не надав суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що на прибуття до суду ним витрачено 6 годин 11.02.2019 р. та 4 години 28.02.2019 року. Крім того, апелянт зазначає, що Громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" не має статусу юридичної особи, а тому суд мав залишити заяву без розгляду.

Інші учасники процесу своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду - скасувати, з наступних підстав.

Встановлено, що скаргу у цій справі подала Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 , яка не має статусу юридичної особи та не має статуту. Від імені громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» скаргу підписала ОСОБА_4 , як керівник цієї організації.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звертає увагу на те, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не має процесуальної правоздатності та не може бути представником ОСОБА_1 у суді.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, з наступних підстав.

Так, кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (пункт 1 статті 11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних,соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (пункт 11 Рекомендації CM/Rec(2007)14 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України). Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Встановлено, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» у цій справі діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ст.56 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 60 ЦПК України передбачено, що можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

При тлумаченні положень Закону України від 22 березня 2012 року №4572-VІ «Про громадські об`єднання», Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопаду 2013 року №12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить адвокатові, законному представникові. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для ОСОБА_1 і Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

При цьому, членство в громадській організації само по собі не є підставою для виникнення процесуального представництва. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка потребує представництва та наявність необхідних належним чином оформлених та завірених уповноважуючих документів. За відсутністю такої згоди та необхідних документів, громадська організація не може бути допущена судом до здійснення функцій процесуального представника.

Та обставина, що основною метою та завданням організації є допомога у реалізації громадянам своїх прав та законних інтересів не може свідчити про наявність у організації цивільної процесуальної правоздатності у цій справі.

Колегія суддів встановила, що у матеріалах справи відсутні будь-які належним чином оформлені та завірені документи, що надають відповідні повноваження.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, належно не дослідивши питання можливості Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» представляти інтереси ОСОБА_1 , дійшов передчасного висновку про задоволення скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказану скаргу, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а тому оскаржувана ухвала як незаконна підлягає скасуванню з наступним залишенням скарги без розгляду.

Керуючись ст. 377 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019року - скасувати.

Скаргу Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, про визнання неправомірною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова