Постанова

Іменем України

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 461/7858/15-ц

провадження № 61-19189св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року у складі судді Мисько Х. М. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2017 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування збитків, завданих злочином.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 січня 2008 року він уклав договір із Кредитною спілкою «Християнська злагода» (далі - КС «Християнська злагода») про строковий членський внесок на суму 312 636,62 грн. Згідно з умовами договору при знеціненні та зміні курсу долара розрахунок розмірів виплачуваного внеску та відсотків на внесок провадиться від еквіваленту встановленого в доларах США та сплачується члену кредитної спілки в гривнях по курсу Національного банку України на день виплати. Зобов`язання за вказаним договором виконані не були внаслідок злочинних дій голови правління кредитної спілки ОСОБА_2 . Вироком Галицького районного суду міста Львова, який набрав законної сили, відповідача визнано винною у скоєнні кримінальних злочинів та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Зазначає, що протиправними діями ОСОБА_2 йому, як потерпілому у кримінальному провадженні, спричинено матеріальну шкоду.

Посилаючись на викладене, позивач, із урахуванням уточнених вимог, просив на підставі статей 1166, 1192 ЦК України стягнути з відповідача шкоду, заподіяну злочином у розмірі 1 686 145,00 грн шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме: на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франковської області, участок Село, реєстраційний номер 000015 , кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,1002 га із загальної площі 0,2174 га, зареєстровану за ОСОБА_4 , та земельну ділянку і будинок АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано-Франковської області, участок Село, реєстраційний номер 000015 , кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,1002 га із загальної площі 0,2174 га та зареєстровану на ім`я ОСОБА_4 ; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на земельну ділянку і будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; визнати за ним право власності на частину вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Яблуниця Яремчанської міської ради Івано- Франковської області, участок Село, реєстраційний номер 000015 , кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,1002 га із загальної площі 0,2174 га та земельну ділянку і будинок АДРЕСА_1 ; зняти арешт із вказаного майна.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що між позивачем та К C «Християнська злагода» існують грошові зобов`язання на підставі договору, невиконанням яких кредитною спілкою спричинена майнова шкода позивачу, при цьому встановлення вироком суду вини ОСОБА_2 під час здійснення повноважень голови правління КС «Християнська злагода» не є безумовною підставою для стягнення саме з неї майнової шкоди у зв`язку з невиконанням кредитною спілкою договору про строковий членський внесок. Крім цього, суд роз`яснив позивачу право на звернення до суду з відповідним позовом до КС «Християнська злагода», як сторони за договором.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 передав грошові кошти стороні договору вкладу - КС «Християнська злагода», суд першої інстанції обґрунтовано констатував зобов`язальні відносини між останніми, що спростовує доводи апелянта у цій частині та прийшов правильного висновку, що належним способом захисту щодо стягнення заборгованості за договором про строковий членський внесок від 23 червня 2008 року, буде звернення до суду з позовом до КС «Християнська злагода», як сторони за договором, а не стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, яке належить третім особам.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2017 року, в якій просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що предметом позову є не стягнення заборгованості, а відшкодування шкоди, завданої злочином ОСОБА_2 - голови правління КС «Християнська Злагода». У матеріалах справи знаходиться належним чином завірена копія вироку Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 pоку, яким ОСОБА_2 визнано винною у привласненні майна в особливо великому розмірі шляхом зловживання службовим становищем; легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом; підробленні документів, печаток, використанні підроблених документів, печаток; службовому підробленні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано указану справу до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між КС «Християнська злагода» в особі голови правління ОСОБА_2 ., та членом кредитної спілки ОСОБА_1 , укладений договір (зі змінами та доповненнями) про строковий членський внесок.

На грошові кошти кредитна спілка зобов`язалася щомісячно нараховувати та виплачувати позивачу відсотки у розмірі 25 % річних.

Згідно із умовами договору про строковий членський внесок, позивач станом на 26 лютого 2008 року вніс на депозит 312 636,62 грн та виконав свої зобов`язання, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера.

У свою чергу, зобов`язання за договором КС «Християнська злагода» не виконала, грошові кошти та проценти у визначений строк позивачу не повернула.

Вироком Галицького районного суду міста Львова від 14 червня 2011 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 209, частинами другою, третьою статті 358, частиною другою статті 366 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів їй призначено покарання 12 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією коштів та іншого майна, отриманих злочинним шляхом.

У цій кримінальній справі ОСОБА_1 визнаний потерпілим.

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , яка вчинила злочин, йому завдано шкоду у вигляді неповернутого строкового членського внеску, відсотків, які на підставі статей 1166 та 1192 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на свою користь у якості відшкодування майнової шкоди.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Разом з тим, заявляючи таку вимогу про відшкодування шкоди, тобто про притягнення ОСОБА_2 до деліктної відповідальності, ОСОБА_1 не враховано факт існування договірних правовідносин між ним та КС «Християнська злагода», які виникли на підставі договору про строковий членський внесок. Цей договір не був визнаний недійсними, а отже, підстав вважати його нікчемними відсутні.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, правовідносини за договором будуть припинені між ОСОБА_1 та КС «Християнська злагода» відповідно до статті 599 ЦК України належним їх виконанням, а неналежне їх виконання тягне майнову цивільно-правову відповідальність.

Натомість наявність кримінально-правового правопорушення щодо ОСОБА_2 , яка перебувала на посаді голови правління КС «Християнська злагода», не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Вимоги потерпілого про майнову відповідальність правопорушника, що настає внаслідок злочину, можуть бути пред`явлені на підставі цивільного позову у кримінальному провадженні. Проте у справі, яка переглядається, такий позов не пред`являвся.

Також відносини із відшкодування шкоди й відповідно відповідальність за завдану шкоду може мати місце, як правило, лише за відсутності договірних правовідносин, а за їх наявності має йтися про договірну відповідальність.

Таким чином, між ОСОБА_1 та КС «Християнська злагода»склалися та існують до належного виконання договірні правовідносини, які виникли на підставі договору про строковий членський внесок, а тому підстав для стягнення недоговірної шкоди відсутні.

Інші доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, висновки суду апеляційної інстанції є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик