УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Жупанової І.Б. з участю секретаря судового засідання Палубінської К.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 2-3037/01 від 10.09.2001 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 було видано виконавчий лист № 2-3037 від 10.09.2001 року.

Виконавчий лист знаходився на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби. Згідно з відповіддю від 30.10.2018 року №35560/2-16.3-34 Комунарського відділу державної виконавчої служби на адвокатський запит: «09.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. б ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», підстава: закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення.»

Постанову про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем Щетинкіною А.С. стягувачу ОСОБА_1 направлено не було.

Як вважає заявник момент закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 не виплатив всю суму боргу аліментів, яка тільки за період з 29,01.2007 року по 11.04.2013 рік (момент повноліття дитини) склала - 41 105, 61 грн.

А відтак, державним виконавцем Щетинкіною А.С. було безпідставне закінчене виконавче провадження за виконавчим листом Ке 2-303 7 від 10.09.2001 року.

Згідно з відповіддю від 24.04.2019 року № 01-18/170/2019 Шевченківського районного суду на заяву щодо надання виконавчого листа № 2-3037 від 10.09.2001 року: «...в архіві суду зберігається лише оригінал відповідної постанови від 10.09.2001 року, а матеріали цивільної справи знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання відповідної категорії вправ.»

Заявник також вказує, що виконавче провадження було закрите у 2015 році проте їй про цей факт стало відомо лише з відповіді Комунарського ВДВС м. Запоріжжя, тому вважає що строк звернення до суду нею не пропущений.

Посилаючись ст. 433, п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, просить суд визнати поважними причини пропуску строку видати дублікат виконавчого листа.

В судове засідання заявник, не з`явився з невідомої суду причини, клопотання про відкладення розгляду заяви до суду не надходило.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся шляхом направлення судових повісток за відомою суду адресою.

В зв`язку із чим суд на підставі ч. 3 ст. 433 ЦПК України розглянув заяву за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява стягувача не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 2-3037/01 від 10.09.2001 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 було видано виконавчий лист № 2-3037 від 10.09.2001 року.

Виконавчий лист знаходився на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби.

Постановою від 09.12.2015 року державного виконавця Комунарського ВДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Заявник ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що вказана постанова є незаконною оскільки на час закінчення виконавчого провадження, з ОСОБА_2 не була стягнута уся сума боргу.

З наданих матеріалів вбачається, що аліменти з відповідача ОСОБА_2 рішенням суду були стягнуті на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вісімнадцятиріччя якого настало 11.04.2013 року, проте виконавчий документ до 09.12.2015 року перебував на виконанні в органах ДВС.

Водночас, як встановлено судом, а заявником не спростовано, вказана постанова державного виконавця від 09.12.2015 року оскаржена у встановленому законом порядку не була.

Також розмір боргу та його наявність за вказаним виконавчим листом станом на 09.12.2015 року заявником жодними доказами не підтверджена. Посилання заявника на довідку про розмір заборгованості по аліментам не впливають на висновки суду, оскільки вона охоплює період часу лише до 11.04.2013 року.

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв станом на 09.12.2015 року У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином строк пред`явлення виконавчого листа до виконання після його повернення повинен був бути встановлений не пізніше 09.12.2018 року.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа лише 25.06.2019 року, тобто поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги заявника щодо видачі дубліката виконавчого листа не підлягають задоволенню, оскільки з грудня 2015 року ОСОБА_1 не вчиняла будь-яких дій спрямованих на отримання інформації щодо стану виконавчого провадження, встановлення розміру нестягнутої заборгованості та не цікавилась долею вказаного виконавчого листа.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Водночас заявниця, з вказаними вимогами до суду не зверталась.

Доказів про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання стягувачем не надано, за таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст. 433, п. 17.4 Розділ XIII Перехідних положень ЦПК , 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Жупанова І.Б.