ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2684/19 Справа № 209/1893/17 Головуючий у першій інстанції: Ковальова А. Б. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

12 липня 2017 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.02.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредиту №105/6-8-7, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 74250,00 доларів США. ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26.04.2017 року утворилась заборгованість, а саме: 54633,56 доларів США - заборгованість за кредитом, 40963,63 доларів США - заборгованість за відсотками. Також у зв`язку з систематичним порушенням позичальником своїх обов`язків зі сплати кредиту банком було нараховано неустойку відповідно до умов договору кредиту, що станом на 26.04.2017 року становить 5002,53 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 11409,28 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. В забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №105/6-8-7 від 01.02.2007 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №105/29-1-9 від 13.02.2009 року, відповідно до умов якого остання поручилась за виконання позичальником своїх обов`язків за договором кредиту у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальнику та поручителю були направлені повідомлення-вимоги про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимоги залишились без виконання. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту 105/6-8-7 від 01.02.2007 року, станом на 10.05.2018 року в загальному розмірі 76277,46 доларів США та 490455,42 грн., а саме 46660,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 29617,46 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 151610,01 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 338845,41 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків (а.с. 150-152 т.1).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Укрсоцбанк", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 01 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступниками якого є ПАТ «Укрсоцбанк», а в подальшому АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №105/6-8-7, за умовами якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 74250,00 доларів США для придбання нерухомого майна зі сплатою 12,7% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 31 січня 2027 року (а.с.6-13 т.1).

За змістом пункту 2.4 зазначеного вище кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.

Згідно пункту 3.3.7 кредитного договору, позивальник, зокрема, зобов"язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього договору.

У пункті 3.3.8 кредитного договору передбачено, що позичальник, зокрема, зобов"язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, зазначеному у п. 1.1. цього договору.

У пункті 4.2 договору кредиту №105/6-8-7 від 01.02.2007 року визначено, що у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п. 3.3.14. цього договору, терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту (частини кредиту); визначеного в п. 3.3.15 цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожен день прострочки, що діє у цей період.

Згідно пункту 4.5 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до пункту 7.4. договору кредиту, у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції.

Колегія звертає увагу, що, зокрема, у пунктах 4.5 та 7.4 кредитного договору передбачені підстави та порядок зміни строку виконання основного зобов`язання. Для зміни строку виконання основного зобов`язання достатньо настання обставин, що викладені, зокрема, у пункті 4.5; тобто направлення банком боржнику будь-яких повідомлень для зміни строку виконання основного зобов`язання, за наявності викладених вище підстав, - не передбачено.

Надання позичальнику грошових коштів позивачем підтверджується копією заяви про видачу готівки №07-006 від 01 лютого 2007 року на суму 74250,00 дол. США (а.с.15 т.1).

Для забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №105/6-8-7 від 01.02.2007 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступниками якого є ПАТ «Укрсоцбанк», а в подальшому АТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_1 (позичальником) та ОСОБА_2 (поручителем) було укладено договір поруки №105/29-1-9 від 13 лютого 2009 року, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (а.с.19-21 т.1).

Додатковою угодою №2 про внесення змін до договору кредиту №105/6-8-7 від 01 лютого 2007 року, пункт 1.3 ст. 1 «Предмет договору» доповнили п.1.3.2 наступної редакції: «п.1.3.2 з фінансовим поручителем - ОСОБА_2 - договір поруки» (а.с.14 т.1).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором кредиту №105/6-8-7 від 01 лютого 2007 року належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26.04.2017 року, утворилась заборгованість за кредитом в сумі 54633,56 доларів США та заборгованість за відсотками в розмірі 40963,63 доларів США (а.с.28-35 т.1).

Відповідно до уточненого розрахунку заборгованості, станом на 10 травня 2018 року, складеного за період з 30.06.2014 року по 30.06.2017 року (з урахуванням трирічного строку позовної давності, що передує даті звернення до суду) заборгованість за договором кредиту №105/6-8-7 від 01.02.2007, становить 76277,46 доларів США (46660,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 29617,46 доларів США - сума заборгованості за відсотками) та 490455,42 грн. пені (що складається із 151610,01 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, 338845,41 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків) (а.с.153-156 т.1).

ПАТ «Укрсоцбанк» направило відповідачам письмову вимогу про усунення порушень №104407 від 25.06.2017 року, в якій позивач зазначає про наявність заборгованості станом на 26.04.2017 року за кредитом в сумі 54633,56 доларів США, заборгованість за відсотками в сумі 40963,63 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5002,53 доларів США та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 11409,28 доларів США, вимагаючи сплату вказаної заборгованості (а.с. 25 т.1).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом з цим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що останній платіж ОСОБА_1 здійснено 23.01.2012 року на суму 1487,89 доларів США, який було направлено на погашення тіла кредиту в сумі 190,08 дол. США та відсотків у розмірі 1297,81 дол. США, що підтверджується наданими позивачем детальними розрахунками заборгованості, а також довідкою про перерахування сум №10.1-87/7099 від 26.04.2017 року (а.с. 28, 31 зворот, 36 зворот т.1).

Приймаючи до уваги Графік платежів, що викладений у пункті 1.1.1 договору кредиту №105/6-8-7 від 01 лютого 2007 року, яким передбачено сплату чергового платежу (після сплати позичальником останнього платежу) до 15.03.2012 року на суму 310,00 дол. США (а.с. 6 т.1); встановивши, що черговий платіж та наступні платежі відповідачами здійснені не були; враховуючи положення п. 4.5 зазначеного договору щодо необхідності погашення кредиту в повному обсязі протягом одного робочого дня (зміни строку користування кредитом), у випадку неналежного виконання позичальником обов`язків щодо погашення заборгованості протягом більше ніж 60 календарних днів, - колегія приходить до висновку, що строк погашення кредиту в повному обсязі, згідно умов договору, змінений та настав 15.05.2012 року (60 календарних днів + один робочий день).

Тобто, відповідно до пункту 4.5 договору кредиту позичальник зобов`язаний був протягом одного робочого дня - 15 травня 2012 року погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши змінену дату повернення кредиту в повному обсязі - 15.05.2012 року, що є зміною строку виконання основного зобов"язання; приймаючи до уваги, що заяву про застосування позовної давності відповідачем надано місцевому суду до винесення оскаржуваного рішення - 03.05.2018 року (а.с. 144-147 т.1); встановивши, що перебіг трирічного строку для звернення до суду з даним позовом розпочався 16.02.2012 року та закінчився 15.05.2015 року; враховуючи, що за період після 23.01.2012 року по 15.05.2015 року відповідачі кошти за вказаним кредитним договором не сплачували, будь-яких інших дій щодо визнання боргу не вчиняли, що визнається сторонами, підтверджується представленим суду розрахунком заборгованості; встановивши, що з даним позовом позивач звернувся до суду 12.07.2017 року, що підтверджується відбитком штемпелю відділення Укрпошти на відповідному поштовому конверті (а.с. 58 т.1), -колегія приходить до висновку про наявність підстав для відмови у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом з позичальника ОСОБА_1 , оскільки трирічний строк позовної давності порушено банком без поважних причин.

Оскільки порушено строк позовної давності щодо основного зобов`язання, зі сплати тіла кредиту, - пропущено і строк позовної давності за вимогою про стягнення відповідної неустойки.

Збільшений строк позовної давності у даному випадку кредитним договором не встановлений, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту є 31 січня 2027 року, а строк позовної давності необхідно обраховувати по кожному черговому (щомісячному) платежу окремо, - не приймається в даному випадку судом до уваги, адже самим кредитним договором передбачено зміну строку виконання основного зобов"язання, тобто необхідність погашення кредиту у повному обсязі, у випадку неналежного виконання позичальником обов`язків щодо погашення заборгованості протягом більше ніж 60 календарних днів (4.5 договору кредиту).

Колегія наголошує, що, зокрема, у пунктах 4.5 та 7.4 кредитного договору передбачені підстави та порядок зміни строку виконання основного зобов"язання. Для зміни строку виконання основного зобов"язання достатньо настання обставин, що викладені, зокрема, у пункті 4.5; тобто направлення банком боржнику будь-яких повідомлень для зміни строку виконання основного зобов"язання, за наявності викладений вище підстав, - не передбачено.

Доказів визнання певних умов вказаного вище кредитного договору недійсними суду не представлено; у даній справі відповідні позовні вимоги не заявлені.

Доказів щодо переривання перебігу строку позовної давності у вказаний вище період з 24.01.2012 року по 15.05.2015 року позивачем не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання.

Разом з тим, встановивши, що строк виконання основного зобов`язання було змінено на 15.05.2012 року, колегія дійшла висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за період після 15.05.2012 року (відповідно до змісту уточненої позовної заяви банку) повинно бути відмовлено у зв"язку з безпідставністю їх нарахування, оскільки за межами строку дії кредитного договору проценти (за умовами цього договору) нарахуванню не підлягають. Викладене також свідчить про безпідставність нарахування неустойки за несплату процентів.

Крім того, встановивши, що строк виконання основного зобов`язання змінено на 15.05.2012 року, та протягом наступних шести місяців з вказаної дати до поручителя ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу не було пред"явлено, - колегія дійшла висновку, що в задоволенні позову до поручителя повинно бути відмовлено у зв"язку з припиненням поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Місцевим судом неправильно встановлено змінену дату виконання основного зобов"язання - 23.03.2012 року, що, однак, не вплинуло на правильність висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"- залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді