21.01.2019
Справа № 331/3414/18
Провадження № 2/331/94/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.10.2016 р. померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала матері позивача на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1368 від 23.09.1993р..

Відповідно до заповіту від 31.07.2008р., реєстровий номер 2-847 та відповідно до ст. 1222 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 на день смерті.

Таким чином відповідно до ст. 1222 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом.

У встановлений строк позивачем ОСОБА_1 було подано заяву до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини належної йому за заповітом.

07.10.2016 р. було відкрито спадкову справу.

Також було подано заяву про прийняття спадщини на підставі ст. 1241 ЦК України його братом - ОСОБА_3, який не отримав свідоцтво про право на спадщину та помер 08.10.2017р.

Батько позивача, ОСОБА_4 помер у 1983 році. Отже інших спадкоємців з правом на обовязкову частку у спадщині не має.

06.04.2018 р. постановою Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за заповітом на 3/4 частки зазначеної квартири через пошкодження правовстановлювального документу на спадкове майно - свідоцтва №1368 від 23.09.1993р., яке розірвано на 4 частини.

Разом з тим право власності померлої ОСОБА_2 на зазначену вище квартиру підтверджується наступним.

З відповіді ТОВ «ЗМБТІ» на запит Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори вбачається, що документи на право приватної власності на зазначену квартиру, на підставі яких виникло право власності на квартиру, були зареєстровані у Бюро технічної інвентаризації у встановленому порядку, отже державну реєстрацію прав власності зазначена квартира пройшла.

Таким чином дійсно правовстановлювальний документ на зазначену квартиру пошкоджений та розірваний на частини, але все ж таки був зареєстрований в БТІ, відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент виникнення права власності.

Станом на теперішній час отримати дублікат свідоцтва про право власності № 1368 від 23.09.1993р. не уявляється можливим, так як видавник документу - виконавчий комітет Жовтневої районної ради народних депутатів припинив своє існування.

Таким чином пошкодження оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру, яка є спадковим майном, унеможливлює оформлення спадщини на цю квартиру у звичайному порядку через неможливість нотаріуса прийняти такий правовстановлюючий документ щодо прав власності померлої.

Таким чином, через те що, права спадщини не були оформлені позивачем належним чином, виникла ситуація нібито відсутності власника цієї квартири, тобто формально ця квартира є безхазяйною нерухомою річчю.

Відповідно до ст. 335 ЦК України, безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

При цьому, відповідно до вказаної статті, безхазяйною є річ, яка не має власника.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування», відповідач є представницьким органом Запорізької територіальної громади м. Запоріжжя Запорізької області і уповноважений розпоряджатися її майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків фізичної особи, що померла, до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з вищенаведених обставин та відповідно до ст. 1222 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Також відповідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частини у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, вважає, що право власності на вищезазначену квартиру перейшло до позивача після смерті його матері на підставі спадкування за заповітом у повному обсязі, включаючи обовязкову частку, відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, право власності захищається судом, шляхом його визнання.

Також згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що посвідчує його право власності.

Крім того, відповідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Тому у звязку із неможливістю нотаріально оформити своє право власності на спадкове майно належним чином та отримати правовстановлювальний документ, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 як на спадкове майно на підставі спадкування за заповітом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 14.08.2018 року на 11 год. 00 хв.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 21.01.2019 року на 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 просила прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа: державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 в судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 07 березня 1949 року, батьком вказаний ОСОБА_4, матірю ОСОБА_2 (а.с. 10).

Батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 помер у 1983 році.

01.10.2016 р. померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 368443 виданим 03.10.2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Запорізькій області (а.с. 28).

31.07.2008 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі за № 2-847, відповідно до якого спадкодавець заповів квартиру АДРЕСА_1, сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - позивачу по справі (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1368 від 23.09.1993р. (а.с. 13).

Вказане також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру № 52 у житловому будинку № 4Б по вулиці Запорізькій у м. Запоріжжя, реєстровий № 19о/35074, власником квартири якої є ОСОБА_2 (а.с.15-16).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судовим запитом № 2/331/1015/2018 від 23.05.2018 року, суд витребував у Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори спадкову справу № 275/2016, заведену після смерті ОСОБА_2, яка померла 01 жовтня 2016 року.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 275/2016, позивач своєчасно звернувся до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на 3/4 частки зазначеної квартири відмовлено через пошкодження правовстановлювального документу на спадкове майно, а саме свідоцтва № 1368 від 23.09.1993р., яке розірвано на 4 частини (а.с. 19).

У звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме 3/4 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

З відповіді ТОВ «ЗМБТІ» на запит Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори вбачається, що документи на право приватної власності на зазначену квартиру, на підставі яких виникло право власності на квартиру, були зареєстровані у Бюро технічної інвентаризації у встановленому порядку, отже державну реєстрацію прав власності зазначена квартира пройшла.

Таким чином дійсно правовстановлювальний документ на зазначену квартиру пошкоджений та розірваний на частини, але все ж таки був зареєстрований в БТІ, відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент виникнення права власності.

Станом на теперішній час позивачем отримати дублікат свідоцтва про право власності № 1368 від 23.09.1993р. не уявляється можливим, оскільки видавник документу - виконавчий комітет Жовтневої районної ради народних депутатів припинив своє існування.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1276, 1296 ЦК України

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 як на спадкове майно на підставі спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя М.В. Антоненко