Справа № 127/4808/17
Провадження № 22-ц/801/5/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К.П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 рокуСправа № 127/4808/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Панасюка О.С., Сопруна В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Топольської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/4808/17 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, як орган опіки та піклування про визнання ОСОБА_2 недієздатним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року, ухвалене у складі судді Гуменюка К.П., присяжних Білоуса В.М., Фаренюка О.І.,

встановив:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування, яку мотивував тим, що його батько ОСОБА_2 з 2001 року страждає від психічних розладів, у зв`язку з чим перебуває на обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка. В останні роки його стан значно погіршився.

Зі слів заявника стійкий хронічний психічний розлад є причиною, що батько не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок психічного захворювання ОСОБА_2 потребує догляду та встановлення над ним опіки.

З наведених підстав, керуючись ст. 39, ч.1 ст. 60 ЦК України просив визнати недієздатним гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та призначити ОСОБА_1 опікуном за поданням виконавчого комітету міської ради як органу опіки і піклування.

20 вересня 2017 року заінтересована особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради в межах справи, що розглядається, надав до суду подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 у разі визнання судом його недієздатним.

Подання мотивоване тим, що 11 вересня 2017 року до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради звернувся ОСОБА_1 із заявою про направлення до Вінницького міського суду Вінницької області подання про призначення його опікуном ОСОБА_2 у разі визнання його судом недієздатним. В поданні зазначив, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , при цьому останній не одружений, зареєстрований та проживає разом із батьком та матір`ю у місті Вінниця, умови проживання задовільні. ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, з правами та обов`язками опікуна ознайомлений. Мати заявника ОСОБА_4 відповідно до поданої заяви не заперечує, щодо призначення сина опікуном її чоловіка.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року, ухваленим у складі судді Гуменюка К.П., присяжних Білоуса В.М., Фаренюка О.І., заяву задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - недієздатним.

Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи заяву щодо визнання ОСОБА_2 недієздатним, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи від 03 травня 2017 року № 38, проведеної судовими експертами Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка О.І. Ющенка (далі- ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка) комісія дійшла висновку, що ОСОБА_2 страждає на стійке хронічне душевне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного генезу (травматичного, судинного, інтоксикаційного), а тому ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 відповідно до подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради 20 вересня 2017 року, при цьому визнавши недоведеними заперечення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про порушення встановленого законом порядку для призначення опікуна та дотримання органом опіки і піклування при складенні подання Правил опіки та піклування затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства науки України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680.

На таке рішення представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції скасувати, призначити по справі повторну амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити Українському науково-дослідному інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що звертаючись із відповідною заявою ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, який підтверджував, що ОСОБА_2 хворіє на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Судом першої інстанції порушено порядок призначення судово-психіатричної експертизи, без попереднього висновку Лікувально-консультаційної комісії спеціалізованого психіатричного закладу, що ОСОБА_2 потребує опіки, нагляду та догляду. Натомість суд першої інстанції взяв до уваги фальшиву, на думку скаржника, довідку, згідно з якою ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні в ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка, проте такий доказ отримано з порушенням встановленого законом порядку, оскільки отриманий сторонньою особою - сином ОСОБА_2 . Такий доказ міг витребувати лише суд своєю ухвалою.

Експертиза призначена під час перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка, під час коли останній перебував в хворобливому стані і не міг розуміти значення своїх дій, внаслідок чого був позбавлений права на оскарження ухвали про відкриття провадження і призначення експертизи.

Порядок проведення експертизи було порушено, оскільки не отримано згоду на її проведення ОСОБА_2 , в порушення вимог Закону України «Про судову експертизу», Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2001 №397 «Порядок проведення судово-психіатричної експертизи» та Наказу МОЗ України від 14.02.2012 №110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форм власності та підпорядкування», до проведення якої залучена особа, яка не є судово-психіатричним експертом та не внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів, а також комунальним закладом «ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка», тоді як судово-психіатричні експертизи проводяться виключно державними установами.

Висновок експерта не містить відповіді на питання про ступінь (глибину) психічного захворювання, який суттєво впливає на волю, пам`ять та на інтелект, що позбавляє ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і може братися до уваги виключно на момент проведення самої експертизи, а не на повний термін життя підекспертного.

Подання органу опіки і піклування від 20 вересня 2017 року надано з порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», водночас суд не встановивши над ОСОБА_2 опіку, призначив опікуна без будь-яких підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01 листопада 2017 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та призначено у справі повторну амбулаторну комісійну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання.

1. Чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, якщо так, то яким саме?

2. Чи здатний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за станом свого здоров`я усвідомлювати свої дії та керувати ними?

3. Чи впливає захворювання на здатність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймати конкретні рішення.

4. Яка ступінь глибини психічного захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Проведення експертизи доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 103). На час проведення експертизи провадження у даній справі зупинено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 травня 2018 року провадження у справі поновлено з метою вирішення питання про покладення витрат на проведення експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2018 року у справі призначено повторну амбулаторну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено, витрати за проведення експертизи віднесено за рахунок держави.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 вересня 2018 року, оскільки повторна амбулаторна комісійна судово-психіатрична експертиза не була проведена, провадження у справі поновлено для вирішення питання щодо призначення проведення даної експертизи в іншій державній установі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року у справі призначено повторну амбулаторну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (вул. Анрі Барбюса, 5 м. Київ).

На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1. Чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, якщо так, то яким саме?

2. Чи здатний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за станом свого здоров`я усвідомлювати свої дії та керувати ними?

3. Чи впливає захворювання на здатність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймати конкретні рішення.

4. Яка ступінь глибини психічного захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? (зазначене питання висвітлити з урахуванням п.6 ст. 300 ЦПК України, а саме з необхідністю визначення судом строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною).

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано, зокрема Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Згідно з повідомленням голови новоутвореного Вінницького апеляційного суду, опублікованого в газеті «Голос України» від 10 листопада 2018 року №213 (6968), днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листопада 2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно з п.2.3.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, в редакції від 15 вересня 2016 року №58, яка застосовується відповідно до п.3.1 рішення Ради суддів України №16 від 12 квітня 2018 року, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 12 листопада 2018 року справу визначено колегії суддів Вінницького апеляційного суду.

26 червня 2019 року до Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи №127/241/17 з висновком судово-психіатричного експерта №43 від 04 квітня 2019 року щодо ОСОБА_2 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 червня 2019 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні особа, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатним - ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати та вирішити заяву з урахуванням висновку повторної комісійної судово-психіатричної експертизи.

Представник заінтересованої особи - Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування - Желіховська Н.М. проти апеляційної скарги заперечила.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ст. 213 ЦПК України (в редакції 2017 року) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20 травня 1987 року серії НОМЕР_1 (т.1 а. с. 5).

ОСОБА_2 неодноразово, з 1999 року по теперішній час, проходив лікування у Вінницькій обласні психоневрологічні лікарні ім. акад. О.І. Ющенка.

З 04 червня 1999 року по 26 червня 1999 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у вищезазначеному закладі із скаргами на головний біль, запаморочення, поганий сон, які виникли внаслідок ДТП в 1997 році, під час якої останній отримав черепно-мозкову травму. Діагноз: залишкові явища перенесеної закритої черепно-мозкової травми у вигляді вегето-судинної дистонії легкого ступеня (медична карта стаціонарного хворого № 4864).

З 19 листопада 2001 року по 13 грудня 2001 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, куди був доставлений працівниками міліції. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 листопада 2001 року госпіталізований в примусовому порядку. Діагноз: манія з психотичними симптомами (медична картка стаціонарного хворого № 11672).

Крім того, ОСОБА_2 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділені, зокрема з 06 серпня 2003 року по 05 вересня 2003 року, з 21 вересня 2003 року по 21 листопада 2003 року, з 06 січня 2005 року по 03 лютого 2005 року, з 23 червня 2007 року по 26 червня 2007 року, з 21 липня 2010 року по 24 серпня 2010 року, з 27 серпня 2010 року по 30 вересня 2010 року, з 07 жовтня 2010 року по 15 жовтня 2010 року, з 26 жовтня 2010 року по 27 грудня 2010 року, з 13 квітня 2011 року по 03 червня 2011 року, з 14 вересня2011 року по 10 січня 2012 року, з 18 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року, з 03 серпня 2015 року по 03 лютого 2016 року, з 19 березня 2016 року по 19 вересня 2016 року, при цьому рішеннями Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 вересня 2010 року та від 16 вересня 2011 року госпіталізований в примусовому порядку. Відповідно до медичних карток стаціонарного хворого № 7807, 8874, 51, 4087, 6709, 7131, 8275, 9571, 10333, 4020, 9446, 3039, 4621, 8869 ОСОБА_2 встановлювались діагнози: психічні розлади внаслідок органічного ураження головного мозку; змішані розлади настрою, обумовлені органічним ураженням головного мозку, психічні розлади (маніакальні) органічного походження.

26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 повторно госпіталізований в психіатричне відділення Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка (медична картка стаціонарного хворого № 11262).

Звертаючись із заявою до суду в березні 2017 року ОСОБА_1 , посилався на те, що внаслідок стану свого здоров`я його батько ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і відповідно до статей 39, 41, ч.1 ст. 60, 63 ЦК України потребує встановлення над ним опіки.

Вимоги заяви ОСОБА_1 зводяться до того, що ОСОБА_2 є недієздатним.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 03 травня 2017 року № 38, проведеної на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2017 року в межах провадження у цій справі, ОСОБА_2 страждає на стійке хронічне душевне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного генезу (травматичного, судинного, інтоксикаційного), а тому ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.1 а. с. 38-43).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року у справі призначено повторну амбулаторну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (вул. Анрі Барбюса, 5 м. Київ) (т.2 а.с. 71-73).

Підставою для призначення повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи було встановлене апеляційним судом порушення норм чинного законодавства у сфері медицини при складенні висновку судово-психіатричної експертизи від 03 травня 2017 року № 38: на момент проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 , лікар ОСОБА_5 , який входив до складу комісії, не мав права проводити таку експертизу у зв`язку із закінченням терміну дії свідоцтва на проведення такої експертизи, що є порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», а тому склад комісії який проводив судово-психіатричну експертизу є неналежним, що свідчить про істотне порушення процесуальних норм.

Таким чином, судом апеляційної інстанції було встановлено, що при проведенні судово-психіатричної експертизи від 03 травня 2017 року був порушений порядок її проведення.

Згідно з висновком повторної комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №43 від 04 квітня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічний розлад - Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад, (згідно МКХ-10 шифр F 06.2). В даний час в нього відмічається стан неповної ремісії. В теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_2 не здатен повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує призначення йому піклувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України (в редакції 2017 року) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (п.1 ч. 2 ст. 234 ЦПК України (в редакції 2017 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України (в редакції 2017 року) призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи .

Згідно з ч.1 ст. 239 ЦПК України (в редакції 2017 року) суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до ч.2 ст. 212 ЦПК України (в редакції 2017 року) жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2006 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Висновок експерта не є обов`язковим для суду і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України (в редакції 2017 року).

Відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України (в редакції 2017 року) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Висновок експерта не є допустимим доказом у разі доведення наявності дефекту самого висновку, а саме наявність однієї (або декількох) із зазначених підстав: необґрунтованості, неповноти або його неясності; факт вирішення експертом правових питань чи питань, які виходять за межі його спеціальних знань; вирішення експертом питань щодо обставин, які не є предметом доказування; призначення та проведення експертизи, складання висновку експерта з порушенням чинного законодавства України.

Оскільки судово-психіатрична експертиза Непиталюка В.І. від 03 травня 2017 року проведена комісією судових експертів КЗ «ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка» з порушенням порядку, встановленого законом, а саме термін дії свідоцтва на проведення судово-психіатричної експертизи лікаря ОСОБА_5 , який входив до складу комісії, на час проведення експертизи закінчився, що є порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», а тому висновок судово-психіатричної експертизи від 03 травня 2017 року № 38 є недопустимим доказом і не може бути прийнятий судом до уваги.

Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Загальні положення по фізичну особу, зокрема положення щодо визнання фізичної особи недієздатною та обмеження цивільної дієздатності особи визначені главою 4 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч.1 ст. 37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування.

Окремо від вказаних вище положень, у ст. 39 ЦК України визначені підстави визнання фізичної особи недієздатною, згідно з якими фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч.1 ст. 41 ЦК України).

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст. 60 ЦК України).

Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (ч.2 ст. 60 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 238 ЦПК України (в редакції 2017 року) у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи повинні бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України (в редакції 2017 року) справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, розгляд справ окремого провадження повинен здійснюватися з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст. 11 ЦПК України (в редакції 2017 року).

Як встановлено висновком повторної комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №43 від 04 квітня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічний розлад - Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад, (згідно МКХ-10 шифр F 06.2). В даний час в нього відмічається стан неповної ремісії. В теперішній час за своїм психічним станом не здатен повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує призначення йому піклувальника.

Отже, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимим доказами на час розгляду справи, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними і потребує встановлення опіки.

За таких обставин, вимоги заяви ОСОБА_1 є недоведеними, а тому не підлягають до задоволення.

З підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Згідно з ч. 5 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382,384,389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, як орган опіки та піклування про визнання ОСОБА_2 недієздатним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: О.С. Панасюк

В.В. Сопрун