Справа №345/4051/18
Провадження № 2/345/81/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2019 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.,

секретар судового засідання Гладенька Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до директора ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» Гринькевича Петра Петровича, Державного вищого навчального закладу «Калуський політехнічний коледж» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за вимушений прогул,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Коваленко О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що з 31.08.2012 вона працює на посаді викладача української мови та літератури ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» на підставі строкового трудового контракту. Згідно наказів начального закладу № 22/2 від 01.09.2014, № 25/2 від 01.09.2015 та № 4/К від 31.08.2016 дію строкового трудового договору було тричі продовжено.

30.06.2017 між нею та відповідачем також був укладений строковий трудовий контракт №17/17, згідно умов якого її прийнято на посаду викладача української мови та літератури ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» на повну ставку з 01.07.2017 по 30.06.2020.

29.08.2018 в приміщенні коледжу їй було усно повідомлено, а згодом поштою надіслано повідомлення №27 про розірвання 29.08.2018 даного контракту на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_1 вважає, що її звільнення було незаконним, так як відбулося без погодження з профспілковим органом. Також вважає, що відповідач не запропонував їй іншу роботу в даному навчальному закладі. Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» роботодавець не надав первинній профспілковій організації в строк не пізніше трьох місяців інформацію про заплановані звільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати наказ від 29.08.2018 незаконним та поновити її на посаді викладача української мови і літератури ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж», виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути понесені нею судові витрати.

08.11.2018 відповідач ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» подав заперечення на позов, в якому зазначено про безпідставність тверджень позивача про прийняття її на посаду на повну ставку, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис «Продовжити термін дії контракту» без посилання на кількість годин. Натомість 30.06.2017 був виданий наказ № 38-К, відповідно до п. 2.1 якого продовжено термін дії контракту з ОСОБА_1 та передбачено п. 2.2 тарифікувати її в межах наявних навчальних годин за підсумками вступної кампанії.

Згідно пп. «е» п. 20 Наказу Міністерства освіти України № 455 від 20.12.1993 «про типові правила внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України» власник або уповноважений ним орган зобов`язаний доводити до відома педагогічних працівників у кінці навчального року (до надання відпустки) педагогічне навантаження в наступному навчальному році, про що і була повідомлена позивач.

У зв`язку зі змінами, внесеними в навчальні плани професійної середньої освіти відповідно до роз`яснень Голови Департаменту вищої освіти та листа Державної наукової установи «Інститут модернізації змісту освіти» Міністерства освіти і науки України № 221/10-2240 від 05.07.2018 «Про навчальні плани і програми підготовки молодших спеціалістів у 2018-2019 навчальному році», та листа МОН України від 03.07.2018 № 1/9-415 «Щодо вчинення у закладах загальної середньої освіти навчальних програм з предметів загальноосвітньої підготовки» переглянуто навчальне педагогічне навантаження окремих викладачів.

Згідно протоколу № 2 засідання тарифікаційної комісії від 26.06.2018 прийнято рішення не тарифікувати ОСОБА_1 на 2018-2019 н.р. у зв`язку з відсутністю достатньої кількості годин для забезпечення розміру мінімальної заробітної плати.

Також наказом № 20/шр від 26.03.2018 поінформовано членів профспілкового комітету про можливе скорочення чисельності педагогічних працівників 27.08.2018 у зв`язку із змінами у навчальних планах підготовки молодших спеціалістів, а 29.06.2018 ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про звільнення. 29.08.2018 відбулося засідання профспілкового комітету навчального закладу, де була присутня позивач, на якому заступник директора з начальної роботи ОСОБА_3 повідомила про розірвання контракту з ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю годин для тарифікації.

29.08.2018 наказом № 51/к від 29.08.2019 позивач була звільнена з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Для ознайомлення з наказом та отримання на руки трудової книжки вона не з`явилася, про що був складений акт. Цього ж дня ОСОБА_1 було надіслано повідомлення № 27, в якому запропоновано їй з`явитися для отримання трудової книжки.

Просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі, просили його задоволити.

Представник відповідача заперечила проти позову, вказала на його безпідставність з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на посаду викладача української мови та літератури згідно з умовами укладеного контракту з 31.08.2012. Наказами №22 від 01.09.2014, № 25/2 від 01.09.2015, № 44/к від 31.08.2016та № 38/к від 30.06.2017 термін дії контракту було продовжено, про що свідчать записи в трудовій книжці (а.с. 48-49).

Зокрема 30 червня 2017 року між ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» та ОСОБА_1 був укладений контракт з педагогічним працівником № 17/7 (а.с. 7-12), згідно умов якого позивач була прийнята на посаду викладача української мови та літератури на строк з 01.07.2017 по 30.06.2020.

29.06.2018 ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» направив ОСОБА_1 повідомлення про звільнення у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальними гарантіями в оплаті праці та повним педагогічним навантаженням педагогічних працівників відповідно до наказу від 29.06.2017 № 73-од «Про затвердження попереднього педагогічного навантаження викладачів на 2018-2019 н.р.» згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 46).

29.08.2018 відбулося засідання профспілкового комітету, на якому була присутня позивач, на якому обговорювалося питання необхідності розірвання контракту з ОСОБА_1 . Профспілковий комітет погодив рішення тарифікаційної комісії щодо звільнення ОСОБА_1 (а.с. 47).

Цього ж дня був виданий наказ № 51/к про звільнення, яким ОСОБА_1 звільнено з 29.08.2018 у зв`язку з скороченням чисельності працівників (а.с. 50).

29.08.2018 складено акт про те, що ОСОБА_1 не з`явилася для отримання копії трудової книжки та копії наказу про звільнення (а.с. 44), а також позивачу було направлено повідомлення № 27, в якому її було повідомлено про розірвання з нею договору відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано прибути до навчального закладу та отримати трудову книжку (а.с. 5, 45).

Згідно п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд вважає, що ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» при звільненні позивача ОСОБА_1 з посади викладача української мови і літератури було дотримано вимоги чинного законодавства, вона була повідомлена про звільнення у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальними гарантіями в оплаті праці та повним педагогічним навантаженням за два місяці до дати звільнення. Також звільнення її було погоджено з профспілковим комітетом. Крім того, судом встановлено, що відповідач не мав можливості перевести ОСОБА_1 на іншу роботу.

З огляду на вищенаведене суд вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до директора ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» Гринькевича Петра Петровича, Державного вищого навчального закладу «Калуський політехнічний коледж» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за вимушений прогул відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.07.2019.

Суддя