Справа № 136/90/19
провадження № 2/136/22/19
РІШЕННЯ

іменем України

"25" червня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу присуджених до стягнення аліментів та стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що рішенням Липовецького районного суду від 13.07.2011 з відповідача на її користь присуджено аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 400 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує у позові, що розмір утримання, яке надає платник аліментів за судовим рішенням є недостатнім для забезпечення належних умов для життя та розвитку дитини з урахуванням його віку та розвитку. При цьому, з часу ухвалення вказаного рішення суду було законодавцем змінено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених рішенням суд на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 400 гривень щомісячно на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Крім цього, позивач вказує у позові, що їх спільний із відповідачем повнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжує навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку не надає, хоча є фінансово спроможним, тому позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення сином навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У визначений судом строк відповідач надав до суду відзив, відповідно до якого просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що він надавав та надає матеріальну допомогу на утримання дітей в межах своїх матеріальних можливостей та відповідно до судового рішення, в підтвердження чому надав платіжні документи. Продовжувати надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання він не має фінансових спроможностей, оскільки повторно 20.12.2013 уклав шлюб із ОСОБА_6 , від цього шлюбу мають спільну дочку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім цього, на його утриманні перебувають діти його дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На даний час він офіційно не працевлаштований, інших джерел доходів не має.

Ухвалою суду від 09.04.2019 за клопотанням позивача судом витребовувались докази з Немирівської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області, КП ВООБТІ, Державної прикордонної служби України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою позицію доводами наведеними у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони цього спору є батьками двох дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є повнолітнім та сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітнім, на що вказують свідоцтва про народження дітей та паспортні дані (а.с.5, 6).

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2011 у цивільній справі №2-389/11 було присуджено із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 23.06.2011 і до його повноліття.

Вказане судове рішення набрало законної сили 25.07.2011.

Із довідки виданої Національним університетом харчових технологій від 29.11.2018 судом встановлено, що ОСОБА_5 навчається в даному навчальному закладі на І скороченому курсі денної форми навчання, термін навчання до 30.06.2020 (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім`ї виданої 06.12.2018 виконавчим комітетом Турбівської селищної ради (а.с.7), діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживає біля матері ОСОБА_1 .

Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну способу аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням на неповнолітнього сина ОСОБА_3 та про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, вказуючи, що аліменти визначені за судовим рішенням не забезпечують потреби неповнолітньої дитини, у зв`язку із її віком, а повнолітній син потребує матеріального допомоги, у зв`язку із навчанням у ВНЗ, яку відповідач спроможний надавати.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"):

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

Ураховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що утримання яке надає відповідач на неповнолітнього сина ОСОБА_3 згідно із рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2011 у твердій грошовій сумі, що становить 400 гривень, не відповідає його обов`язку як батька дитини на забезпечення потреб неповнолітньої дитини на рівні не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, отож наявні усі правові підстави для збільшення розміру аліментів у спосіб, що просить позивач.

Також суд вважає доведеними обставини, що повнолітній син ОСОБА_5 , який не досяг віку 23 років та навчається у вищому навчальному закладі потребує, у зв`язку з цим матеріальної допомоги, оскільки це є його основним заняттям, а іншого не доведено.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати із відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей, суд ураховує обставини, зазначені у статті 182 СК України.

Судом встановлено, що 20.12.2013 відповідач ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_6 , на що вказує свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.24). Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 батьками дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як убачається із довідки про склад сім`ї виданої 18.08.2019 Староприлуцькою сільською радою Липовецького району (а.с.28), до складу сім`ї ОСОБА_2 входять п`ять осіб: дружина ОСОБА_1 , та діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 . Діти знаходяться на утриманні ОСОБА_2 (довідка від 18.02.2019 за №02-12/88 Староприлуцької сільської ради).

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.30), доходи ОСОБА_2 з 1 кварталу 2018 по ІІІ квартал 2018 не отримував.

Згідно із отриманою за ухвалами суду інформацією з Державної прикордонної служби України вихідний №136/90/193946 від 08.05.2019, ОСОБА_2 з травня 2016 року по грудень 2018 року включно 14 разів перетинав державний кордон України.

Судом установлено, що відповідач є особою працездатного віку без вад здоров`я, оскільки доказів на спростування цих обставин сторонами суду не надано, на життя заробляє тимчасовими заробітками, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. На утриманні відповідача є дитина від нового шлюбу. Заборгованості з виплати аліментів відповідач не має, в підтвердження чому надав відповідні платіжні документи до матеріалів справи та такі обставини визнавались позивачем.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчить про наявність у відповідача стабільного доходу, який дозволяє йому утримувати себе та нову сім`ю, а також надавати матеріальну допомогу дітям від шлюбу із позивачем, зокрема повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки така обставина підлягає обов`язковому доказуванню за такими вимогами.

Доводи відповідача, що на його утриманні перебувають діти його нової дружини від попередніх шлюбів, суд вважає такими, що не підлягають доказуванню у даній справі, оскільки обов`язок батьків утримувати їх дітей визначений нормами СК України не позбавляє обов`язку батьків цих дітей надавати їм утримання. А для отримання права на батьківське утримання, повнолітня дитина має незалежно від форми власності навчального закладу та форми навчання.

За встановлених судом обставин, обставин визначених ст.182 СК України, з урахуванням загального розміру усіх відрахувань, який не може перевищувати 50 відсотків від доходів боржника, рівного права дітей на утримання від батька, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх дітей, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальне утримання неповнолітній дитині в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення сином навчання до 30.06.2020 тобто не більше як до досягнення сином двадцяти трьох років.

Суд вважає, що такий розмір аліментів щонайменше забезпечить рівень життя як неповнолітньої дитини так і повнолітньої сторін в межах їх здібностей і фінансових можливостей відповідача і його іншої дитини та умов життя, необхідних для розвитку дітей від шлюбу із позивачем.

З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача частково, а в решті позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.182, 191 СК України, ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ,місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів на повнолітню дитину, у зв`язку з навчанням, - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.07.2011 №2-389/11 про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з розміру 400 гривень щомісячно, на 1/6 частку від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.01.2019 і до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча пятсот тридцять шість ) гривень. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.07.2019.

Суддя Д.Т. Кривенко