печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

Позивач в вересні 2018р. звернувся до суду з позовом, посилаючись на те що в липні 2016р. банком були заблоковані кошти , які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , валюта USD, тип рахунку Картка Platinum. Станом на 18.07.2018р. доступний залишок на рахунку складав 236 090,30 грн. Неодноразово звертався з проханням зняти обмеження з рахунку , однак рахунок не розблокований та позбавлений можливості розпоряжатись коштами. Тому просить визнати дії незаконними щодо блокування особистих коштів які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 .

Зобов`язати «Публічне акціонерне товариство» КБ "ПРИВАТБАНК" усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами що знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 .

Стягнути на його користь втрати від інфляції за період з 18.01.2017 року по 01.07.2018 року в сумі - 40 946.17 грн. 3% річних в сумі - 10 886.03 грн.

У письмовій заяві представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У відзиві відповідач позовні вимоги не визнав. Пояснив, що Банк має право заблокувати рахунок у разі, якщо виникли підозри щодо походження коштів. У даному випадку у Банку виникли сумніви щодо законності походження даних коштів на рахунку позивача, а тому рахунок і був заблокований. На вимогу Банку позивач не надала підтверджуючих документів, а тому до цього часу рахунок залишається заблокованим. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 19.09.2018р. відкрито провадження по справі в порядку загального провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи . приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що у 2014 році ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив позивачеві рахунок № НОМЕР_1 , валюта USD, тип рахунку Картка Platinum. .Станом на 18.07.2018р. доступний залишок на рахунку складав 236 090,30 грн .

Належність позивачу вказаного рахунку та грошових коштів підтверджується довідками Банку від 4.07.2017р. 18.07.2018 року ( а.с.14, 56-62).

Позивач у письмовій формі звернувся до Банку з заявою-вимогою про усунення перешкод у користуванні й розпорядженні його грошовими коштами, а також про розблокування рахунку.

Таким чином, судом встановлено , що з 1.08.2016 року по даний час рахунок заблоковано, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, вказував про те, що у Банку виникли підозри щодо походження грошових коштів, що розміщені на рахунку позивача, а тому рахунок був заблокований. Оскільки підтверджуючих документів щодо походження грошових коштів позивач не надав, до цього часу Банк рахунок не розблокував. Але при цьому представник відповідача вважав, що дії Банку є законними.

Проте, згідно із ч.1 тач.3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов"язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, непередбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов"язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, стаття 1074 ЦК України встановлює вичерпний перелік підстав, за яких допускається обмеження банком прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, та, зокрема, відсилає на інші спеціальні норми, що регулюють підстави та строки застосування таких обмежень.

Таким спеціально-нормативним актом є Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", у відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 якого банк, як суб"єкт первинного фінансового моніторингу, має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені статтями 15 і 16 цього Закону, або якщо її учасником або вигодо одержувачем за нею є особа, котру включено до переліку осіб, пов"язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів (ч. 1 ст. 17 Закону).

Як встановлено при розгляді справи, у Банку відсутні будь-які дані про те, що дії позивача пов"язані із здійсненням терористичної діяльності або щодо нього застосовано міжнародні чи інші правомірні санкції. Тривалість періоду блокування рахунку протягом більше 700 календарних днів свідчить про протиправність дій Банку.

Самі по собі припущення щодо походження грошових коштів, що надійшли на рахунки клієнта, не є підставою для застосування Банком такої санкції, як призупинення видаткових операцій, а також блокування рахунків понад строки, встановлені Законом.

Так, відмовляючи у поверненні грошових коштів, що належать позивачу, Банк порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого України, яка у відповідності до ст.. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст.. 1 Першого Протоколу).

Цей же принцип закріплений і у статті 41 Конституції України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, ухилення відповідача від повернення грошових коштів є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпоряджання. Банк не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо, підлягають задоволенню, як законні та обґрунтовані.

Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, між сторонами виникли договірні відносини, тому Банк зобов"язаний був на вимогу позивача перерахувати належні грошові кошти за першою вимогою. Відмову Банку у поверненні коштів позивач отримала 1.08.2016 року, а тому саме з цією дати необхідно рахувати строк порушення зобов"язання.

Щодо застосування положень статті 625 ЦК України до спірних правовідносин, то слід зазначити, що аналогічна позиція викладена у правовій позиції Верховного Суду України (постанова у справі № 6-39цс13 від 29.05.2013 року).

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов"язання за рахунок іншої.

Відповідачем не надано заперечень щодо арифметичних сум 3% річних -10 886,03 грн. та індексу інфляції - 40946,17 грн., які обгрунтовано нараховані з 18.01.2017 року по 01.07.2018 року, в тому числі в контексті положень ст.ст.76,79, 81 ЦПК України.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. З ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстаї своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі на підтвердження своїх позовних вимог щодо незаконності дій Банку.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 879,22 грн., який не сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 1066,1074 ЦК України, ст.ст. 12,13,77,79, 81,263,264,27,354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про захист прав споживачів задовольнити.

Зобов`язати «Публічне акціонерне товариство» КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" () усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Житомирським MB УМВС України в Житомирській області 28.10.2006 року, Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), що знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , валюта USD, тип рахунку Картка Platinum, шляхом негайного розблокування вказаних рахунків, відкритих на його ім`я в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства» КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" () на користь ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Житомирським MB УМВС України в Житомирській області 28.10.2006 року, Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) втрати від інфляції за період з 18.01.2017 року по 01.07.2018 року в сумі - 40 946.17 (сорок тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 17 коп.) грн.. 3% річних в сумі - 10 886.03 грн. (десять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 03 коп.)

Стягнути з Публічного акціонерного товариства» КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" () на користь держави судовий збір в розмірі 2 879,22 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

дата складання повного тексту рішення 12.07.2019р.

Суддя Остапчук Т.В.