Справа № 288/1148/16-ц
Провадження № 2/288/46/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

Позивача - ОСОБА_1 ,

представника Позивача - ОСОБА_18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження про приватизацію житла і свідоцтва про право власності на житло,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - Відповідач 2), ОСОБА_4 (далі - Відповідач 3), ОСОБА_5 (далі - Відповідач 4), ОСОБА_6 (далі - Відповідач 5), ОСОБА_7 (далі - Відповідач 6) про визнання протиправним та скасування розпорядження про приватизацію житла і свідоцтва про право власності на житло.

Позивач в поданому з врахуванням уточнених позовних вимог позові вказує, що в жовтні 1995 року він разом з дружиною ОСОБА_8 та дітьми: ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вселилися до квартири АДРЕСА_1 на підставі ордера виданого Позивачу за його місцем роботи (Державне комунальне підприємство Попільнянського району «Попільнянський райагрохім», правонаступник - ВАТ «Попільнянський райагрохім») та за вказаною адресою зареєстрували своє місце постійного проживання.

В 2003 році шлюб між Позивачем та Відповідачем 2 було розірвано, діти - Відповідач 3 (знялась з реєстраційного обліку), Відповідач 4 (знялась з реєстраційного обліку) та Відповідач 6 переїхали до інших місць постійного проживання.

Відповідач 2 чинила перешкоди Позивачу у користуванні квартирою, вчиняла сварки, змінила замок, не допускала його до житла, а у жовтні 2015 року звернулась до суду з позовом про позбавлення Позивача права користування вищевказаною квартирою. З вказаної позовної заяви Позивач дізнався, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, яке 24 червня 2003 року видане Відповідачем 1 (далі Свідоцтво), квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 82.8 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності Відповідачу 2, Відповідачу 3, Відповідачу 4, Відповідачу 5 та Відповідачу 6, квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Зазначене Свідоцтво було видано на підставі розпорядження за № 233 (далі - Розпорядження), право власності зареєстровано в Бердичівському БТІ в книзі 7, стор.228 за № 977.

Позивач вважає вказану приватизацію незаконною, у зв`язку з тим, що було порушено його право на приватизацію вказаного житла. 16 жовтня 2002 року місце проживання Позивача було зареєстровано за адресою проживання його матері - ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 та відповідно знято з реєстрації місця проживання за адресою квартира АДРЕСА_3 .

Після приватизації квартири колишньою дружиною, відповідно до запису в паспорті місце проживання Позивача було знову зареєстровано 05 вересня 2003 року за адресою квартира АДРЕСА_3 . Вказана зміна реєстрації місця проживання була здійснена на прохання ОСОБА_3 , однак Позивач постійно проживав за вказаною адресою, тобто користувався житлом, наданим йому відповідно до вимог законодавства і не втратив таке право та відповідно мав право на приватизацію.

Крім того, розпорядження про приватизацію квартири було видано з порушенням, оскільки Позивач не надавав згоди на участь у приватизації дітей: Відповідача 3, Відповідача 4, Відповідача 5, Відповідача 6, які на той час були неповнолітніми.

Позивач вказує, що Розпорядження та Свідоцтво, видані Відповідачем 1 суперечать законодавству та порушують його право на приватизацію вищевказаного житла (позбавляють такого права).

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Попільнянської районної державної адміністрації від 17 червня 2003 року за № 233 про передачу у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82.8 кв.м. та визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане 24 червня 2003 року Попільнянською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 17 червня 2003 року за № 233.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити.

Представник Відповідача 1 - Попільнянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без участі їх представника та вирішити її у відповідності до норм чинного законодавства. /а.с.220/

Відповідач 2 - ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. 25 червня 2019 року Відповідач - 2 надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. /а.с.232/ 09 січня 2018 року надала до суду відзив на позов в якому вказала, що вона та їх спільні з Позивачем діти, на підставі свідоцтва про право власності на житло є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру реалізовано відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та умовою реалізації даного права на приватизацію була реєстрація місця проживання у квартирі, що є об`єктом приватизації, разом з тим, Позивач з 16 серпня 2002 року був знятий з реєстрації за даною адресою. На підставі вищевикладеного, просила відмовити Позивачу у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю. /а.с.169-170/

Відповідач 3 - ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. 11 січня 2017 року надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, проти заявленого позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. /а.с.75/

Відповідач 4 - ОСОБА_16 , в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. 26 січня 2017 року надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, проти заявленого позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. /а.с.79/

Відповідач 5 - ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 16 січня 2017 року надав до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, проти заявленого позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. /а.с.77/

Відповідач 6 - ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. 10 січня 2017 року надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, проти заявленого позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. /а.с.73/

Суд, вислухавши Позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності належить ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , квартира (кімнати у квартирі спільного заселення, будинок) приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа квартири (кімнат, будинку) становить 82.8 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 14.09 гривень, наведені обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності на житло від 24 червня 2003 року, виданого Попільнянською районною державною адміністрацією, згідно з розпорядженням (наказам) від 17 червня 2003 року за № 233. Квартира АДРЕСА_3 приміщення у квартирі спільного заселення АДРЕСА_5 зареєстрована в Бердичівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної, спільної сумісної або часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № кн.. 7, стор.228 № 977. /а.с.8/

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 15 жовтня 2015 року за № 2550, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , але фактично не проживає з 2007 року (довідка видана згідно акту депутата селищної ради). /а.с.9/

Як вбачається з Розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області від 17 червня 2003 року № 233 «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передано квартири, що знаходяться на балансі державного підприємства житлово - комунального господарства, у приватну власність: - ОСОБА_3 - АДРЕСА_4 , загальна площа - 82.8 кв.м. /а.с.117/

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та картки прописки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : - з 24 жовтня 1995 року по 16 серпня 2002 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 ; - з 16 серпня 2002 року по 05 вересня 2003 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ; - з 05 вересня 2003 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 . /а.с.7, 171/

Відповідно до поквартирної картки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 був прописаний за даною адресою з 24 жовтня 1995 року по 16 серпня 2002 року та зареєструвався за вказаною адресою з 05 вересня 2003 року. /а.с.172/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2002 року, шлюб, зареєстрований 25 травня 1985 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвано. Неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - залишено при матері. /а.с.173/

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , шлюб, укладений 25 травня 1985 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було розірвано 08 лютого 2003 року, після розірвання шлюбу, прізвище дружини змінилося на Тихомирова . /а.с.10/

З метою розгляду вказаної справи від Відповідача 1 було витребувано копію приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , яку було приватизовано ОСОБА_3 та її дітьми. /а.с.202/

11 червня 2003 року, наймач - ОСОБА_3 звернулась з заявою до керівника органу приватизації, просила оформити передачу в приватну (спільну, сумісну, спільну часткову) власність квартиру - приміщення комунальної, що вона займає разом з членами сім`ї на умовах найму, в заяві зазначено, що уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_3 . /а.с.204/

До наведеної вище заяви ОСОБА_3 додано: - довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку), у квартирі (будинку) за адресою: АДРЕСА_4 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: 1. ОСОБА_3 ; 2. ОСОБА_14 ; 3. ОСОБА_15 ; 4. ОСОБА_6 ; 5. ОСОБА_7 . Ізольована квартира складається з 4 кімнат жилою площею 54.5 кв.м., кухні площею 8.4 кв.м., ванної площею 2.4 кв.м., вбиральні площею 0.9 кв.м., коридору площею 12.8 кв.м., квартира обладнана лоджею площею 3.8 кв.м., загальна площа квартири (будинку) 82.8 кв.м. /а.с.205/

Відповідно до довідки від 11 червня 2003 року № 3535, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради, ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_4 до складу її сім`ї входять: дочка - ОСОБА_14 (1986), дочка - ОСОБА_15 (1986), син - ОСОБА_6 (1987), дочка - ОСОБА_7 (1989). /а.с.206/

Рішенням ХVІ сесії ХХІV Попільнянської селищної ради Попільнянського району від 06 листопада 2003 року перейменовано вулицю Леніна на АДРЕСА_6 Богдана Хмельницького. /а.с.209/ Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України та Житловим Кодексом України, спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон).

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому посилається на те, що Відповідачами в зв`язку з незаконною приватизацією порушено його право на приватизацію вказаного житла, оскільки він будучи зареєстрованим за іншою адресою, постійно проживав у приватизованій Відповідачами квартирі, тобто користувався житлом, наданим йому відповідно до вимог законодавства і не втратив таке право та відповідно мав право на приватизацію. Крім того, розпорядження про приватизацію квартири було видано з порушенням, оскільки Позивач не надавав згоди на участь у приватизації їх неповнолітніх дітей, в зв`язку з чим просить скасувати розпорядження про передачу Відповідачам квартири і визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317, частини першої - третьої статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (стаття 321 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Нормами статті 345 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідачу 2 та її дітям, в порядку приватизації житла, шляхом його безоплатної передачі, надано у приватну власність квартиру, житло передано їй, як наймачу приміщення.

Загальні положення користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, зокрема найму житла врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ Житлового кодексу України.

Статтею 651 ЖК України визначено, що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції чинній на час винесення оспорюваного розпорядження та видачі свідоцтва) визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. (стаття 1 Закону).

Відповідно до статті 2 Закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян та склад документів, що підлягають оформленню визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16 грудня 2009 № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404.

На час винесення оспорюваного розпорядження та видачі свідоцтва про право власності на житло чинним було Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15 вересня 1992 року № 56, яке застосовується судом до спірних правовідносин. (Далі - Положення)

Пунктом 2 Положення встановлено, що передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до пункту 5 Положення, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням

уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Окремо слід зазначити, що Позивач в поданому позові вказує, що ним не було надано згоду на участь у приватизації дітей, відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16 грудня 2009 № 396, проте Позивачем не враховано, що на час приватизації житла, чинним було Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15 вересня 1992 року № 56, в якому його згода на надання дозволу дітям на приватизацію не передбачалась, з огляду на те, що рішенням суду неповнолітніх дітей залишено при матері.

Пунктом 18 Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В судовому засіданні представник Позивача надав копію позовної заяви в цивільній справі № 288/1353/15 - 2/288/669/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення права користування житлом та вказував, що в даній позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 не проживає у квартирі АДРЕСА_3 з 2007 року, проте дані обставини не є предметом спору.

Судом встановлено, що 24 жовтня 1995 року Позивач та Відповідач 2 з їх спільними дітьми (Відповідач 3, Відповідач, 4, Відповідач 5, Відповідач 6), зареєстрували своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 . /а.с.172/ В подальшому 08 лютого 2003 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано /а.с.10/, неповнолітніх дітей залишено при матері /а.с.173/. Позивач з 16 серпня 2002 року по 05 вересня 2003 року, мав інше місце реєстрації та не входив до складу сім`ї наймача - ОСОБА_3 /а.с.205, 206/, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради. /а.с.206/

Відповідач 2 не перебуваючи з Позивачем в шлюбі та проживаючи з неповнолітніми дітьми, в свою чергу скористалась передбаченим законом правом на безкоштовну приватизацію житла. При звернення до органу приватизації, ОСОБА_3 надала визначені документи та на підставі вказаних документів, Відповідачем 1 в межах його компетенції, було винесено Розпорядження № 233 від 17 червня 2003 року та видано 24 червня 2003 року ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Свідоцтво про право власності на житло.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивач суду вказаних обставин не навів, фактичних підтверджень, щодо наявності порушення його права на приватизацію житла зі сторони Відповідачів суду не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень, які підлягають відновленню в порядку встановленому законом зі сторони Відповідача 1 при видачі свідоцтва про право власності на житло так і зі сторони Відповідача 2, Відповідача, 3, Відповідача 4, Відповідача 5, Відповідача 6 при отриманні ними свідоцтва про право власності на житло.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; статтями 651, 71 ЖК України; статтями 15, 16, 317, 319, 321, 328, 345 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження про приватизацію житла і свідоцтва про право власності на житло - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник