Справа F 188/621/19
Провадження F 2-о/188/28/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Суддя Петропавлівського району суду Дніпропетровської області Полубан М.П. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтресована особа - Петропавлівський районний відділ ДРАЦС ГТУ у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини - в порядку ст. 317 ЦПК України ,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з даною заявою , в якій викладає фактичні обставини справи , правове обгрунтування та просить встановити факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою : АДРЕСА_1 в акушерському відділенні Пеританального центру м. Макіївка , як матір’ю одиначкою 26.03.2019 р. о 03.30 год. дитини - ОСОБА_2 Нікіти Денисовича , чоловічої статі вагою 3100 г. , який народився доношеним при одноплідних родах .

Вирішуючи питання про подальший рух справи , суд вважає , що заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків . А саме :

З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Частина 1 ст. 318 ЦПК України встановлює вимоги до заяви, а саме, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Згідно з положеннями ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Частиною 1 статті 144 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Дана заява подана з порушенням вимогст. 318 ЦПК України, а саме: зміст заявлених вимог є неповним та неконкретним.

Так, в своїй заяві заявник просить встановити факт народження дитини - ОСОБА_2 Нікіти Денисовича на тимчасово окупованій території України.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 317 ЦПК україни, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

В даній конкретній ситуації заявник є бабусею вказаної вище дитини , а на підставі вищезазначеного державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

По-друге ,заявником у заяві про встановлення факту народження дитини не зазначено повні дані про батьків дитини, їх громадянство, шлюбні стосунки, не надано доказів, що підтверджують даний факт,

По-третє , подані заявником документи згідно з ч. 2 ст. 95 ЦУПК України не засвідчені належним чином.

При цьому, як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, за участю заявників і заінтересованих осіб.

В той же час, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, заявником (як родичем) не зазначено в заяві в якості заінтересованих осіб матір та батька дитини, адресу їх місця проживання та повні відомості, адже встановлення факту народження дитини прямо стосується прав та інтересів батьків дитини, а тому без батьків дитини неможливо вирішувати подану заяву.

До заяви необхідно надати її копії та копії доданих до неї документів у кількості учасників судового розгляду.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, то заявнику слід надати строк для усунення зазначених недоліків.

Недоліки заяви мають бути усунуті шляхом подання належно оформленої заяви, з урахуванням вимог ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України та даної ухвали.

За таких умов суд не може відкрити провадження по справі.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 175, 177 , 185 , 315, 318 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтресована особа - Петропавлівський районний відділ ДРАЦС ГТУ у Дніпропетровській області про встановлення факту народження дитини - в порядку ст. 317 ЦПК України - залишити без руху .

Надати заявнику 10 днів ( з дня отримання копії даної ухвали ) для усунення вищезазначених недоліків .

В разі неусунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя

ОСОБА_3