Справа № 202/1546/19
Провадження № 2/202/1306/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Шишляннікові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

27.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 роз`єднано в окремі провадження.

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач зазначила, з 11.12.1981 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З останнім вони проживають у квартирі АДРЕСА_1 , котра належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.03.2006 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., реєстровий № 3-1470. Позивач зазначила, що у вказаній квартирі зареєстрована вона, її чоловік, відповідач у справі, її донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4 . На даний час сімейні відносини між нею та відповідачем припинені, шлюб розірваний. Останній не сплачує за комунальні платежі, не бере участі в утриманні квартири, тому реєстрація у ній відповідача змушує її нести додаткові витрати на оплату комунальних платежів та перешкоджає їй повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів.

Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву. Про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 15).

За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.03.2006 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., реєстровий № 3-1470, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 4,5).

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.12.1981 року по 27.05.2019 року.

Відповідно до наданої позивачем довідки № 17140, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 26.11.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, відповідач, донька позивача ОСОБА_3 , онук ОСОБА_4 (а.с. 6).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач після припинення шлюбних відносин і розірвання шлюбу продовжує проживати за вказаною адресою, що не заперечувала позивач в судовому засіданні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 вселився до спірної квартири як член сім`ї власника цієї квартири, ураховуючи, що право користування житлом має речово - правовий характер, а відповідач продовжує проживати за спірною адресою, суд вважає, що відсутні законні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.