Справа № 357/4414/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Хрішкова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Поліщук Анатолій Олександрович про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом на майно, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1 . Заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що є розбіжності у правовстановлюючому документі, свідоцтві про смерть спадкодавця і свідоцтві про право на спадщину за заповітом, зокрема згідно свідоцтва про смерть померлий записаний « ОСОБА_2 », тоді як в свідоцтві про право на спадщину за законом, померлий записаний « ОСОБА_3 ». Оскільки вказані помилки перешкоджають в оформленні спадкового майна, а в подальшому вільно розпоряджатися своєю власністю, заявниця просила суд встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 1971 року, реєстр №4972, посвідчений нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори її батькові ОСОБА_2 .

Заявниця в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Заінтересована особа Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Поліщук Анатолій Олександрович в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

У вказаному свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено « ОСОБА_4 ».

Як вбачається із заповіту ОСОБА_2 від 16.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Поліщуком А.О., зареєстрованого в реєстрі №80, ОСОБА_2 належне йому майно, яке до дня його смерті виявиться йому належним, у чому б воно не полягало і де б воно не знаходилося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів своїй доньці ОСОБА_1

Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Трахтман Т.Б., 29 квітня 1971 року, реєстр №4972, складено на ім`я ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Головного управління юстиції у Київській області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки при підготовці документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, була виявлена помилка у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Трахтман Т.Б., 29 квітня 1971 року, реєстр №4972, а саме розбіжності в написанні прізвища, замість літери «и», помилково написана літера «і» /а.с. 16/.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того в матеріалах справи міститься план будинку АДРЕСА_1 на ім`я « ОСОБА_5 » (запис здійснено російською мовою), з якого вбачається, що останній є власником 1,0 частини вказаного будинку, здійснював прибудову, відповідно до дозволу Головного архітектора міста Біла Церква /а.с. 50/, та рішення Виконавчого комітету від 18.08.1989 року №264 /а.с. 51/, в яких прізвище власника будинку зазначено « ОСОБА_4 » (запис здійснено українською мовою).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 6 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Як роз`яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

Оскільки ОСОБА_2 помер, а чинним законодавством не передбачається можливість внесення зміни в свідоцтво про право на спадщину за законом за відсутності самої особи, вбачається обмеження можливості заявника в оформленні спадщини та неможливість внесення відповідних виправлень до правовстановлюючого документу.

Той факт, що свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Трахтман Т.Б., 29 квітня 1971 року, реєстр №4972, належить саме спадкодавцю ОСОБА_2 , підтверджується наданими до суду доказами.

Оскільки встановити даний факт іншим способом, окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ч.1 ст. 315 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 293, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а саме: Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 1971 року, реєстр №4972, виданого нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Трахтман Т.Б.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель