ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1464/19 Номер провадження 22-ц/814/1839/19Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі:позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Світалки В.П., відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Дуткевич М.В.,

розглянувши в режимі відеоконференціі з Болехівським міським судом Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Світалки Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Турченко Т.В. в м. Полтава

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та збільшення розміру аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначала, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.04.2005 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 20 листопада 2006 року Київським районним судом було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Посилаючись на те, що у ОСОБА_2 покращилось майнове становище, просила розірвати вказану мирову угоду та збільшити розмір аліментів і стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та збільшення розміру аліментів на дитину відмовлено.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Світалка В.П., який в апеляційній скарзі посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2003 року по 24 грудня 2004 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.04.2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 грн. щомісячно, починаючи з 10 січня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.11.2006 року було затверджено укладену між сторонами по справі мирову угоду на таких умовах: відповідач ОСОБА_2 зобов`язується сплачувати ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.12.2006 року.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.05.2018 року головного державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Свериди В.Р., вбачається, що аліменти сплачені до повноліття дитини, борг відсутній, а тому виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1270/05, який виданий 01.04.2005 року Київським районним судом м. Полтави, закінчено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд своє рішення мотивував тим, що стягувач ухвалу про затвердження мирової угоди до виконання не пред`являла. Боржник мирову угоду виконував добровільно, аліменти у визначеному угодою розмірі сплачував, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для розірвання мирової угоди. Збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду.

Так, встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.04.2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 грн. щомісячно, починаючи з 10 січня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, позивач посилалась на зниження рівня якості її життя, перебування сина з лютого 2019р. на диспансерному обліку у зв`язку з наявністю хронічної хвороби при покращенні, починаючи з 2013р. майнового становища відповідача, який перебуває на службі у Державній прикордонній службі, маючи стабільний заробіток, має нерухомість у вигляді будинку та п`яти земельних ділянок.

З огляду на наведену норму ст. 192 СК України, колегія суддів приходить до висновку про відповідність обраного позивачем способу захисту права на достатній рівень забезпечення сина з боку відповідача.

Разом з тим, даючи оцінку заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам про збільшення стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина з 50 грн. до ј частини всіх доходів відповідача, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_2 має щомісячну стабільну заробітну плату в розмірі 12 тис.грн., працюючи кінологом прикордонної служби, на його утриманні перебувають ще три сина від шлюбу з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як то передбачено ч.2 ст. 182 СК України.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання мирової угоди, затвердженої ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.11.2006 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вказана угода була результатом розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів станом на листопад 2006р. та виконувалась відповідачем.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п., , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Світалки Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2019 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття з 19.03.2019р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 18.07.2019 р.