Справа № 611/410/19
Провадження № 2/611/149/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участі секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом у якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.07.2008 року, виданого Іванівською Другою сільською радою Барвінківського району Харківської області, актовий запис № 18.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона як дружина відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_2 , що підтверджується паспортом та свідоцтвом про одруження.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , діти померлого, які теж є спадкоємцями першої черги, відмовився від належної їм частки у спадщині після померлого ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними нотаріально посвідченими заявами.

При зверненні до Барвінківської районної державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, так як відсутній будь-який правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на домоволодіння.

Барвінківське КПТІ довідкою від 20.03.2019 № 42-19/3 повідомила її, що державна реєстрація майна - жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , не проведена.

У зв'язку з викладеним вище у неї виникли перепони для оформлення спадщини, тому просила позовні вимоги задовольнити та визнати за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Позивач до суду не з'явилася, подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги і прохає розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач теж подав до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглядати справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В зв'язку з визнанням відповідачем позову суд згідно з ч. 3 статті 200, ч. 4 статті 206 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.07.2008 року, виданого Іванівською Другою сільською радою Барвінківського району Харківської області, актовий запис № 18. (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , діти померлого, які теж є спадкоємцями першої черги, відмовився від належної їм частки у спадщині після померлого ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними нотаріально посвідченими заявами.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.8).

Державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області листом №311/02-17 від 20 березня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з погосподарськими спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено у зв'язку з тим, що померлим ОСОБА_2 не було здійснено державної реєстрації прав на нерухоме майно (а.с.15).

Відповідно до запису у погосподарській книзі №4, особовий рахунок НОМЕР_1 за НОМЕР_2 роки, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_2 .

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеногоЗакону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Зважаючи на те, що в по господарській книзі є запис про належність житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , померлому ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , позивач прийняла спадщину після померлого чоловіка є всі підстави для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.328, 334, 379, 380, 386, 392, 1216- 1308 ЦК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Червоний Лиман Барвінківського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок літ. «А-1», до якого прилягають надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», хвіртка № 1, огорожа № 2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі - продажу квартир (домів) у власність громадян посвідченого Іванівською Другою сільською радою Барвінківського району Харківської області 18 березня 1993 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Коптєв