11.07.2019 Справа № 363/1526/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та поділу в натурі домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та поділу в натурі домоволодіння, в якому просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; поділити в натурі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з виділенням в натурі ОСОБА_1 в окрему квартиру 1/6 частку вказаного домоволодіння, а саме: 2-ІІ тамбур вартістю 5 259 грн.; 2-1 передпокій площею 16,6 кв.м., вартістю 36 642 грн.; 2-6 кухня площею 8,1 кв.м., вартістю 17 879 грн.; 2-7 ванна площею 1,9 кв.м., вартістю 4 194 грн.; ак козирок вартістю 1 628 грн.; аг1 ганок вартістю 904 грн.; 2-2 41/100 частину житлової кімнати площею 5,9 кв.м., вартістю 7 482 грн. і господарські будівлі та споруди; № 6-1/6 частина огорожі вартістю 100 грн.; № 5 1/3 частина воріт вартістю 802 грн.; № 21 1/3 частина огорожі вартістю 12 324 грн.; № 22 1/3 частина хвіртки вартістю 512 грн.; № 15 1/3 частина огорожі вартістю 1 239 грн.; № 18 1/6 частина огорожі вартістю 930 грн.; № 16 1/3 частина хвіртки вартістю 127 грн.; Г- сарай вартістю 19 145 грн.; Е сарай вартістю 5 482 грн.; Ж погріб з шийкою вартістю 5 552 грн.; ІІІ колодязь інженерних мереж вартістю 1 541 грн.; всього по будинку площею 32,5 кв.м.; повернути відповідачу ОСОБА_2 з депозитного рахунку суду за відступ від ідеальної частки кошти в сумі 79 829 грн. та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрати за проведення експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 20.01.2015 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім позивача, іншими співвласниками будинку є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23.02.2015 року позивач на підставі вищевказаного рішення суду зареєструвала право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок інвентаризаційна вартість будинку становить 310 074 грн. Оскільки, між позивачем та відповідачами виникла конфліктна ситуація, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити лише суд.

Позивач та її представник адвокат Приходько І.А. в судове засідання не з`явилися, позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій уточнені позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник адвокат Коломієць І.О. в судове засідання не з`явилися, адвокатом Коломієць І.О. через канцелярію суду подана заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідачів, в якій останній просить у задоволенні уточнених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 20.01.2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Крім того, вказаним рішенням суду визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення апеляційного суду Київської області набрало законної сили 20.01.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.03.2015 року видно, що ОСОБА_1 зареєструвала право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 20.01.2015 року.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.03.2015 року видно, що ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 20.01.2015 року.

На замовлення ОСОБА_1 20.02.2015 року Комунальним підприємством Вишгородське бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.07.2017 року по вказаній цивільній справі було призначено будівельно технічну експертизу, виконання якої було доручено експертам ТОВ «Судово експертний Альянс» та на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Висновком судового експерта ТОВ «Судово експертний Альянс» Тітенко І.О. № 22/12-2017 від 22.12.2017 року за результатами проведення будівельно технічної експертизи встановлено, що виділ частки ОСОБА_1 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 у вигляді окремої ізольованої квартири, відповідно до ідеальної частки в розмірі 1/6 частини, не вбачається можливим.

На розгляд суду експертом запропоновано можливі варіанти виділу частки ОСОБА_1 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , які розроблені експертом з відступом від ідеальної частки, які були викладені експертом у дослідницькій частині в таблицях варіант 1 4.

Також, експертом зазначено, що дійсна (ринкова) вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в цінах станом на дату дослідження, становить 1 496 800 гривень.

В свою чергу, вартість 1/6 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , в цінах станом на дату дослідження, становить 249 467 гривень.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2ст. 183 ЦК).

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України).

Крім того, у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, що всі чотири варіанти виділу часток із житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 між його співвласниками, сторонами по справі, значним чином погіршують майнові права відповідачів, оскільки всі варіанти виділу частки ОСОБА_1 передбачають збільшення її житлової площі за рахунок часток відповідачів, навіть із врахуванням грошової компенсації вартості.

Запропоновані експертом ОСОБА_5 варіанти виділу часток передбачають проведення значної перебудови будинку, у тому числі його несучих конструкцій та комунікацій, що в свою чергу буде створювати перешкоди у користуванні своїм майном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, експертом не було запропоновано жодного варіанту виділення частки ОСОБА_1 з відступом від ідеальних часток з урахуванням зменшення її площі.

Таким чином, з урахуванням складеного судовим експертом ТОВ «Судово експертний Альянс» Тітенко І.О. № 22/12-2017 від 22.12.2017 року за результатами проведення будівельно технічної експертизи висновком, яким встановлено, що виділ частки ОСОБА_1 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 у вигляді окремої ізольованої квартири, відповідно до ідеальної частки в розмірі 1/6 частини, не вбачається можливим, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні уточнених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору та витрати за проведення судової будівельно технічної експертизи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та поділу в натурі домоволодіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий М.Б. Баличева