БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 509/4274/18
Провадження № 2/497/355/19
24 липня 2019 року м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря - Ковтун О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.01.2019 року названу позовну заяву надіслано на розгляд Болградського районного суду Одеської області за підсудністю (а.с.88).
Справа надійшла до суду поштовою кореспонденцією 25.02.2019 року (а.с.90), та згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 року передана на розгляд судді Кодінцевої С.В. (а.с.93).
Позивач, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення яким, стягнути з ОСОБА_2 на її, позивача користь грошові кошти у сумі:
- 16 953.54 гривен - у відшкодування завданої їй матеріальної шкоди;
- 1 400.00 гривен - оплати за звіт про визначення розміру матеріальних збитків №69/28 від 12.06.2008 року;
- 5 000.00 гривен - на відшкодування завданої їй, позивачу моральної шкоди;
та судовий збір в розмірі 704.80 гривен.
Свої вимоги мотивує тим, що 21.05.2018 року о 07:00 годині громадянин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Рено", державний номер НОМЕР_1 в м. Одеса по вул. Ільфа і Петрова, №10-Б, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль "DAEWOO LANOS", державний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження її, позивача автомобіля, в наслідок чого було завдано матеріальні збитки позивачу. Зазначене стало приводом звернення до суду.
Ухвалою суду від 01.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 01.04.2019 року о 10:00 годині.
Ухвалою суду від 25.03.2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції задоволено та доручено Київському районному суду м. Одеса) забезпечити проведення судового засідання о 10:00 годині 01 квітня 2019 року в режимі відеоконференції.
Позивач у судове засідання не прибула, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась згідно вимог чинного законодавства, від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі (а.с.117).
Відповідач про час та місце проведення як підготовчого засідання так і судового засідання повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, в судове засідання не прибув.
Судове повідомлення-виклик на 01.04.2019 року разом з ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви з додатками, відповідачем отримано (а.с.105).
Разом з тим, відзиву, заперечень, пояснень, чи будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило.
За повідомленням Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області від 04.03.2019 року за №476, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає (а.с.102).
Судову повістку-виклик на 25.04.2019 року відповідачем за адресою:
- АДРЕСА_3 не отримано, поштовий конверт повернувся з відміткою "За зазначеною адресою не проживає" (а.с.178):
- АДРЕСА_2 отримано (а.с.182).
Судову повістку - виклик на 24.05.2019 року відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 отримано (а.с.196).
Повідомлення про проведення підготовчого розгляду 01.07.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачем не отримано, поштовий конверт повернувся з відміткою "Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Адресат відсутній" (а.с.201-202).
Згідно ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2).
Положеннями ст.130 ЦПК України визначено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії (ч.3).
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч.4).
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих нею не було.
Ухвалою від 01.07.2019 року підготовче провадження закінчено, призначено справу до судового розгляду на 24.07.2019 року о 10:00 годині (а.с.205-206).
В судове засідання позивач та представник не прибули, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі, та надали згоду на заочний розгляд справи (а.с.214).
Відповідач повідомлявся за усіма відомими суд адресами, поштові листи повернулися до суду без вручення (а.с.210-211).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.214).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.05.2018 року о 07:00 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем «RENO», н/з НОМЕР_1 , по вул. Ільфа і Петрова в м. Одеса, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на припарковані автомобілі «CHEVROLE», н/з НОМЕР_3 , «DAEWOO LANOS» н/з НОМЕР_2 , який від удару відкинуло на автомобіль «TOYOTA» н/з НОМЕР_4 , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13,1 «Правил дорожнього руху України».
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 15.08.2018 року по справі за №520/6746/18 апеляційну скаргу захисника Лукіна О.О., діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_2 задоволено та постанову судді Київського районного суду м.Одеси від 02.07.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком 6 (шість) місяців - змінено, притягнуто до адміністративної відповідальності правопорушника ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с.9-11).
Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль «DAEWOO LANOS» н/з НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 (а.с.64-65), отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.
Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 69/18 від 30 червня 2018 року оцінювача авто-товарознавця ОСОБА_4 по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу автомобіля DAEWOO LANOS» н/з НОМЕР_2 , повна вартість відновлювального ремонту складає 16 953,54 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні п`ятдесят чотири копійки) (а.с.12-23).
Відповідно до ч. 1-2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Як вбачається зі ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч.1, ч.4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої сторони, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилась від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
Постановою Верховного Суду України по справі 6-954цс16, зроблено правовий висновок, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 . проти визнання ОСОБА_2 виним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди при розгляді справи про адміністративне правопорушення Одеським апеляційним судом (а.с.9-11) - не заперечували.
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
При розгляді даної справи предмет доказування щодо спричинення матеріальної шкоди позивачу доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.
Відповідач, будучи достовірно повідомленим про наявність судового спору в Болградському районному суді Одеської області, скористався наданими йому правами на власний розсуд, та на спростування доводів позивача не надав жодних заперечень та доказів.
Суд приймає до уваги, що наявна в матеріалах справи експертна оцінка не була оскаржена з боку відповідача, ним не було запропоновано провести іншу оцінку, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16 953,54 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні п`ятдесят чотири копійки) та вартості проведеного експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста гривень).
Щодо позовних вимог в частині відшкодування на користь позивача завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди.
Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що вона постійно знаходилася в стресовому стані, було порушено її звичайний спосіб життя, погіршився стан здоров`я, вона не могла використовувати транспортний засіб за належністю, а тому їй була завдана діями відповідача моральна шкода.
Так, відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2-4 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року роз`яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено.
У зв`язку з чим, суд вважає, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем доведено факт спричинення їй моральної шкоди в наслідок ДТП, у вчиненні якої визнано винним відповідача по справі.
Пошкодження транспортного засобу позивача вплинули на можливість його використання, автомобіль був вилучений з експлуатації, а тому мають місце втрати понесені нею у зв`язку з неможливістю використання транспортного засобу.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 5000.00 гривен, яка підлягає стягненню.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:
За подання до суду:
- позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
- позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921.00 гривен.
З огляду на зазначене, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 704.80 гривен судового збору за вимоги матеріального характеру (а.с.7а), та 1 921.00 гривен на користь держави за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 16 лютого 2011 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6
на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 19.06.2002 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 :
- в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16 953.54 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні п`ятдесяти чотири копійки);
- відшкодування вартості проведення експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди у розмірі 1400.00 гривен (одна тисяча чотириста гривень);
- в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000.00 гривен (п`ять тисяч гривень);
- судовий збір - 704.80 гривен (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 16 лютого 2011 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 на користь держави 1 921.00 гривен за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.В.Кодінцева