Справа № 212/6088/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді Пустовіта О.Г., присяжних - Дзигарської О.В., Довгої О.А., за участю секретаря судового засідання - Горбунової Л.С., прокурора - Ладняка О.А., заявника ОСОБА_1 , представника психіатричного закладу - Коваленко С.І., лікаря-психіатра - ОСОБА_4, захисника - Лойчиць Н.О., особи, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без його згоди, -

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов`язки генерального директора Комунального підприємства «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонський В.М. звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 був госпіталізований до КП «КПНД» ДОР» 21.07.2019 року о 15 годині 40 хвилин у зв`язку з погіршенням психічного стану. Зазначив, що до закладу ОСОБА_2 був доставлений співробітника поліції з вказівкою на неадекватну та агресивну поведінку. ОСОБА_2 був оглянутий черговим лікарем психіатром на приймальному відділенні та госпіталізований до психіатричного відділення. Інформовану письмову згоду на госпіталізацію та лікування надавати відмовився. Необхідність госпіталізації обумовлена наявністю у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу, який становить небезпеку для нього та оточуючих, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. 22.07.2019 року ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». ОСОБА_2 перебував під наглядом з січня 2018 року, двічі лікувався стаціонарно у диспансері та останньому встановлений діагноз-шизофренія параноїдна форма. Після останньої виписки ОСОБА_2 самовільно припинив прийом ліків та не з`являвся на прийом до дільничного лікаря-психіатра, в зв`язку з чим психічний стан останнього значно погіршився. На час звернення до суду із заявою клінічна картина представлена паралогічним мисленням, стійкими маячними ідеями особливого походження,внаслідок чого він виявляє реальні наміри та дії, які представляють реальну небезпеку для оточуючих, у зв`язку з чим ОСОБА_2 потребує лікування лише в умовах стаціонару без його згоди.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 подану заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити та госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без його згоди.

Представник психіатричного закладу Коваленко С.І. в судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити.

В судовому засіданні лікар-психіатр КП «КПНД» ДОР ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_2 страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування тільки в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на здоров`я хворого та оточуючих.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та пояснив, що він вважає себе здоровою людиною, в лікуванні потреби не має. Свою поведінку пояснює тим, що він звернувся до поліції із заявою про скоєний злочин. Його заяву працівники поліції не прийняли та стали залякувати його «зіркою Давида ».

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечувала та пояснила, що погоджується із позицією свого підзахисного.

Прокурор Ладняк О.А. в судовому засіданні підтримав подану КП "КПНД" ДОР" заяву та просив госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення заступника начальника Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Балабан І. останній звернувся з письмовим повідомленням до КП «КПНД» ДОР» задля вжиття заходів щодо госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару, оскільки останній становить загрозу для оточуючих.

Згідно висновку ЛКК №865 від 22.07.2019 р. що ОСОБА_2 страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїчної форми з маячним розладами та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару без його згоди.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відтак, аналіз норм ст. 14 Закону дає підстави вважати, що примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року.

У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є особою, яка страждає на психічний розлад. Висновком комісії лікарів-психіатрів ЛКК №865 від 22.07.2019 року ОСОБА_2 встановлено, що страждає психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми, та потребує лікування лише в стаціонарних умовах.

Зазначений діагноз було встановлено на підставах та в порядку визначеному законом, він не спростований жодними доказами.

Вирішуючи питання про те, що вчиняє ОСОБА_2 та чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, суд виходить з того, що ОСОБА_2 вчиняє агресивні дії щодо оточуючих.

Відмова ОСОБА_2 від лікування та його некритичність до свого стану фактично є діями, що являють собою безпосередню небезпеку для нього самого, оскільки за висновком лікарів-психіатрів особа потребує такого лікування.

При вирішенні даної справи суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 лютого 2018 року в справі № 2-1/07, де суд зазначив, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

В даному випадку суд приходить до висновку про достовірність тієї обставини, що особа є психічно хворою (висновок комісії лікарів-психіатрів).

Психічний розлад ОСОБА_2 є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що ОСОБА_2 може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для нього самого, так і для оточуючих.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень лікаря щодо необхідності лікування ОСОБА_2 саме в стаціонарних умовах.

Зважаючи на наявність у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу, відмову від добровільного лікування, та вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, примусова госпіталізація ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару є доцільною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без його згоди підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 259, 263, 264, 265, 268, 341, 342 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву в.о. генерального директора Комунального підприємства «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без його згоди - задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного стаціонару Комунального підприємства «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 липня 2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Пустовіт

Присяжні О.В.Дзигарська

О.А.Довга