КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 372/3621/18 Головуючий у 1 інстанції: Тиханський О.Б.
провадження № 22-ц/824/9186/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року у складі судді Тиханського О.Б. у справі за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання торгівельного місця, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року позивач - Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівський ринок» звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості за послуги з утримання торгівельного місця, який обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 має договірні відносини з позивачем щодо надання послуг по утриманню одного торгівельного місця, проте не виконує обов`язки щодо оплати послуг.

У зв`язку з наявною заборгованістю за послуги з утримання торгівельного місця, позивач був змушений звернутись до суду з позовом і просив стягнути з відповідачки, яка від 31 грудня 2016 року припинила реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності, суму у розмірі 14931 грн. 88 коп.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» заборгованість за послуги з утримання торгівельного місця у розмірі 3178 грн. 13 коп.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» судові витрати у розмірі 700 грн.

В іншій частині позову про стягнення заборгованості за послуги з утримання торгівельного місця та судового збору відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що так як за умовами договору відповідачка мала виконувати зобов`язання, зокрема, з оплати послуг ринку з утримання торгівельного місця від 1 до 10 числа кожного місяця, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається від наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, і що позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності в частині позову щодо оплати за щомісячними платежами від грудня 2015 року до вересня 2018 року в розмірі 3178 грн. 13 коп., а за період від 12 липня 2013 року до 30 вересня 2018 року відповідачка платежі в повному обсязі на виконання умов договору не здійснювала, але позивач звернувся до суду з позовом 22 листопада 2018 року, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів від 12 липня 2013 року до грудня 2015 року.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 28 березня 2013 року рішенням Обухівської міської ради Київської області №490-36 відповідно до статей 104,105,106,107 ЦК України, статей 26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» припинено діяльність Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана» шляхом їх злиття та утворення Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок», що підтверджується копією рішення, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідки АБ №787542 з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України.

Пунктом 5 даного рішення встановлено, що Комунальне підприємство Обухівської міської ради «Обухівський ринок» є повним правонаступником Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана».

Встановлено, що 06 серпня 2013 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №733 позивачу затверджено тариф за послуги ринку з утримання одного торгівельного місця з розрахунку 3,30 гривень в день, що підтверджується копією рішення. Дане рішення вступило в силу від 01 вересня 2013 року.

01 червня 2011 року між сторонами укладено договір №297 про надання послуг з утримання торгівельного місця , яке розташоване на території позивача.

Відповідно до підпункту «в», «д» п.3 розділу ІІІ договору, відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати послуги ринку в розмірі 17,325 грн., з ПДВ за день.

07 квітня 2015 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №226 Комунальному підприємству Обухівської міської ради «Обухівський ринок» затверджений тариф за послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Київська, 166-а з розрахунку 2,30 гривень в день строком на три місяці, від 01 квітня до 30 червня 2015 року.

08 вересня 2015 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №532 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради №428 від 07 липня 2015 року, а саме, пункт перший даного рішення викладено у наступний редакції «Продовжити строк дії тарифу на послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Київська, 166-а з розрахунку 2,30 гривень в день строком на три місяці, від 01 липня до 30 вересня 2015 року.

Також встановлено, що 12 січня, 05 квітня та 02 серпня 2016 року рішеннями виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №21, №210,429 продовжені строки дії тарифу на послуги ринку з утримання одного торгівельного місця на ринку за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Київська, 166-а з розрахунку 2,30 гривень в день, від 01 січня до 31 грудня 2016 року включно.

31 грудня 2016 року відповідачка припинила підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця, що підтверджується повідомленням державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачки за період від 12 липня 2013 року до 30 вересня 2018 року відповідно до договору складає 14 931 грн.

Згідно з матеріалами справи, для вирішення питання в позасудовому порядку позивач направив лист про необхідність сплати заборгованості.

За ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 5 (п.1) статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до матеріалів справи, за умовами договорів сплата платежів повинна здійснюватися відповідачем щомісячними фіксованими платежами від 1 до 10 числа кожного місяця.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок сторони оплатити послуги частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку дії договору право сторони, яка надає послуги вважається порушеним з моменту порушення боржником терміну внесення чергового платежу, а тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку дії договору згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу і обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Так як за умовами договору відповідачка мала виконувати зобов`язання, зокрема, з оплати послуг ринку з утримання торгівельного місця від 1 до 10 числа кожного місяця, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Судом було встановлено, що відповідачка за період від 12 липня 2013 року до 30 вересня 2018 року платежі в повному обсязі на виконання умов договору не здійснювала, а позивач звернувся до суду з позовом 22 листопада 2018 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів від 12 липня 2013 року до грудня 2015 року.

Щодо оплат за щомісячними платежами від грудня 2015 року до вересня 2018 року в розмірі 3178 грн. 13 коп. то суд прийшов до правильного висновку, що позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності в даній частині позову, і тому позовні вимоги в цій частині підлягали стягненню з відповідача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» заборгованості у розмірі 3178 грн. 13 коп., застосувавши до іншої частини позовних вимог строк позовної давності.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: