ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7099/19
провадження № 4-с/753/138/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються, - головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Ушенко Ю.П.,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3 ,

представник заінтересованої особи - Турова Є.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

02.04.2019 боржник ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Ушенко Ю.П. (далі - державний виконавець Ушенко Ю.П.).

На обґрунтування скарги зазначив, що 01.12.2016 суд ухвалив рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , стягувач) аліментів на утримання трьох дітей в розмірі Ѕ частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 03.01.2019 державний виконавець Ушенко Ю.П. склав довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 05.07.2016 по 31.12.2018, при цьому розрахунок за період його безробіття здійснений виходячи із статистичних даних щодо середньої заробітної плати по м. Києву, а не в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До того ж державний виконавець самовільно змінив рішення суду в частині визначення мінімального розміру аліментів - замість 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку вказав при розрахунку 50%.

Посилаючись на порушення державним виконавцем норм закону щодо обов`язковості виконання рішення суду, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», безпідставність застосування до даних правовідносин положень ст. 195 Сімейного кодексу України боржник просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо складення довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, скасувати довідку-розрахунок як незаконну та зобов`язати державного виконавця повідомити суд про виконання ухвали.

Протокольною ухвалою від 19.06.2019 суд відмовив у прийнятті до розгляду скарги у новій редакції, у зв`язку з чим скарга розглядається за первісними вимогами.

В судовому засіданні боржник та його представник скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених вище підстав.

Державний виконавець Ушенко Ю.П. в судове засідання не з`явився, відзиву на скаргу не подав.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник просили у задоволенні скарги відмовити посилаючись на пропущення боржником строку на оскарження дій державного виконавця і відсутність підстав для його поновлення, обрання боржником способу захисту, який не передбачений законом та необґрунтованість і безпіставність вимог скарги в цілому вказуючи, що державний виконавець визначив розмір заборгованості ОСОБА_1 з дотриманням вимог закону.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

01.12.2016 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання трьох дітей: синів Захара , Тимофія та Тимура в розмірі Ѕ частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2016 і досягнення дітьми повноліття.

За даним рішенням Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Києва було відкрите виконавче провадження № 53344843.

03.01.2019 державний виконавець Ушенко Ю.П. здійснив розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з з 05.07.2016 по 31.12.2018 виходячи із середньої заробітної плати працівника у м. Києві та законодавчої зміни мінімального розміру аліментів, а також з урахуванням наявної в матеріалах виконавчого провадження довідки про отримані боржником доходи у ПП «Вас-Гнатівська» філії «Вас-Сервіс» за період з 01.05.2018 по 31.12.2018.

Згідно з вказаним розрахунком заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 65 659 грн.

Зі скарги вбачається, що про існування оскаржуваної довідки боржник дізнався 31.03.2019, а отже скарга подана у передбачений ст. 449 ЦПК України строк.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність дії державного виконавця суд керується відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII), Сімейного кодексу України та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі по тексту - Інструкція).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Згідно ст. 71Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

На час ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів була чинною норма ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що і знайшло своє відображення у резолютивній частині рішення.

Проте Законом від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 195 Сімейного кодексу України закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення...

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІнструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону (№ 1404-VIII), повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відтак порядок та механізм визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу), що стосується платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, чітко регламентований законом та підзаконним актом, які є обв`язковими для державного виконавця.

Оскільки мінімальний розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням, питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, теж віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при здійсненні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів державний виконавець діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: