Справа № 453/345/19
№ провадження 2-о/453/11/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Сколівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, про встановлення юридичного факту проживання особи у неповнолітньому віці на території України, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 25.03.2019 року звернувся у суд із заявою, в якій просить встановити юридичний факт проживання ним у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Тернавка Сколівського району Львівської області за станом на 24.08.1991 року.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 26.03.2019 року у цій справі відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами окремого провадження.

Розгляд справи по суті відбувся 14.05.2019 року.

Заяву обґрунтовано тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тернавка Сколівського району Львівської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Згідно довідки виконкому Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області від 06.03.2019 року вих. № 286, станом на 24.08.1991 року заявник дійсно постійно проживав по АДРЕСА_1 , із своєю матір'ю ОСОБА_2. Зазначає, що станом на 24.08.1991 року він був неповнолітньою особою та проживав разом з матір'ю - громадянкою колишнього СРСР ОСОБА_2 , які на цей час не була громадянкою іншої держави, в Україні, а саме у с. Тернавка Сколівського району Львівської області. У зв'язку з перебуванням у складних життєвих ситуаціях він не зміг одержати паспорт громадянина України. Така обставина унеможливлює реалізувати йому особисті немайнові права. Окрім того, нормативно-правовими актами України не визначено іншого порядку встановлення факту проживання громадянина у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08..1991 року. З метою реалізації свого немайнового права він змушений звернутись до суду з проханням встановити юридичний факт проживання у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Тернавка Сколівського району Львівської області, станом на 24.08.1991 року.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задоволити, зокрема встановити юридичний факт свого проживання у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Тернавка Сколівського району Львівської області за станом на 24.08.1991 року, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Начальник Сколівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не забезпечила явку у судове засідання уповноваженого представника, однак 29.03.2019 року за вх. № 1495 т. в. о. начальника - Жолобович І.Ф. подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу. При ухваленні рішення у даній справі покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11.12.2018 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тернавка Сколівського району Львівської області, а його батьками зазначено: батько – ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки за вих. № 286, виданої виконавчим комітетом Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області 06.03.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , з народження і по теперішній час.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є рідними дядьком та тіткою заявника по материнській лінії та проживають по-сусідству, під присягою надали показання, згідно з якими заявник з народження проживав у батьківському будинку, що у АДРЕСА_1 (нова адреса), разом із матір'ю – ОСОБА_2 Паспорта він не отримував, оскільки має захворювання хребта, що позбавляло його можливості вільно рухатися, у зв'язку з чим він також, окрім школи, ніде не навчався. На даний час його стан здоров'я дещо покращився внаслідок постійного лікування.

Листом Сколівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області № 37/125 від 06.03.2019 року відмовлено в оформлені паспорта громадянина України ОСОБА_1 , оскільки його особу встановлено, але юридично не підтверджено факт постійного проживання на території УРСР або на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

08.02.2009 року заявнику Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області видано посвідчення серії НОМЕР_2 про право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Громадянство України громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Зокрема, за ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року недосягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, проходить процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 40 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, реалізація права на набуття заявником громадянства України залежить від встановлення судом факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року та станом на 13.11.1991 року у неповнолітньому віці, який має для нього юридичне значення.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи перевірені докази у їх сукупності, приймаючи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року у неповнолітньому віці є доведеним, а заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Сколівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, про встановлення юридичного факту проживання особи у неповнолітньому віці на території України, - задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неповнолітньому віці на території України, а саме у с. Тернавка Сколівського району Львівської області, за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування заявника та інших учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання без реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи відсутній.

Заінтересована особа: Сколівський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області; місцезнаходження: 82600, Львівська область, м. Сколе, м-н. Незалежності, буд. 14; ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відсутній.

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 14 травня 2019 року.