У х в а л а

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 173/946/17

провадження № 61-8305 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга комунального закладу (далі - КЗ) «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 17 квітня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У касаційній скарзі КЗ «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що справу було розглянуто його без участі, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року поштою отримано не було. Крім цього стверджує, що 15 березня 2019 року представник заявника - адвокат Ангелов Ю. В., звернувся до Дніпровського апеляційного суду за отриманням копії оскаржуваної постанови, однак було отримано відповідь із зазначенням про передачу справи до суду першої інстанції. 11 квітня 2019 року після звернення до суду першої інстанції з відповідною заявою представником заявника було отримано повний текст оскаржуваних судових рішень. Ураховуючи наведене вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними тому, що відсутні жодні підтвердження того, що перешкоджало отримати рішення суду в установлений законом строк, цікавитися рухом справи, так як апеляційна скарга була подана саме відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник судового процесузобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належнимийомупроцесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також на підтвердження вказаних у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження причин не надано жодних належних та допустимих доказів щодо виконання чи невиконання апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення заявнику, а факт отримання копії оскаржуваної постанови саме 11 квітня 2019 року, з урахуванням наведених обставин, керуючись частиною першою статті 390 ЦПК України не свідчить про проповажність пропуску строку на касаційне оскарження.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв'язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліку.

Керуючись статтею 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати наведені комунальним закладом «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу комунального закладу «Верхівцевський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 10 червня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник