ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/6939/18

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/633/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В., Шапко В.М.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення грошової компенсації,

прізвище судді: Маслюк Н.В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 06 березня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати за позивачем право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину господарського приміщення (підвал) №1-016, загальною площею 5,8 кв.м. по АДРЕСА_2 ;

- стягнути з відповідача 33950,00 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини реалізованого відповідачем автомобіля ЗАЗ 110307, 2006 року випуску,

- судові витрати покласти на відповідача.

Позов обґрунтовувала тим, що з 09.06.2012 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_3 , господарське приміщення (підвал) №1-016, загальною площею 5,8 кв.м. за тією ж адресою, а також автомобіль ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач вказувала, що вона не заперечувала, щоб все майна було зареєстровано на відповідача. У подальшому, спільне життя не склалося і позивач 14 вересня 2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В цей час відповідач продав належний подружжю автомобіль сторонній особі, а кошти отримані від продажу відмовився розділити у відповідності до вимог закону. Вважає, що має право на стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 частини вартості проданого автомобіля, яка дорівнює 33 950,00 грн. Посилається на ч.ч. 1, 2 ст.355 Цивільного кодексу України, де спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину господарського приміщення №1-016, площею 5,8 кв.м, яке розташовано в АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19780,08 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини реалізованого ОСОБА_2 автомобіля ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, н.р. НОМЕР_1 .

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2200,67 грн. судового збору та 4703,29 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 48,36 грн. судового збору на користь УК у м. Чернігові/Новозаводський р-н/22030101, , МФО 899998, банк отримувача - казначейство України, розрахунковий рахунок 5004, код бюджетної класифікації 22030101 (судовий збір ДСА), призначення платежу 02894496.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, двокімнатна квартира АДРЕСА_3 та нежиле підвальне приміщення у цьому ж будинку було придбано у період шлюбу через 10 місяців після весілля, але за рахунок особистих коштів відповідача, які були запозичені відповідачем у свого батька. Скаржник наголошує на тому, що з 2010 року по теперішній час працює, отримує стабільний дохід, а позивач не працювала, доходу не мала. На депозитних рахунках грошові кошти не розміщувалися, кредити в фінансових установах подружжя не отримувало.

Скаржник не погоджується із стягненням з нього 19780,08 грн. компенсації вартості 1/2 частини реалізованого автомобіля, оскільки відчуження автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 відбулося 11 вересня 2018 року за згодою дружини до припинення ведення спільного господарства та фактичних шлюбних відносин. При цьому, всі грошові кошти, отримані від продажу автомобіля були використані в першу чергу на потреби сім`ї перебуваючи у шлюбі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Бабинець С.П. вказує на те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом у справі встановлено, що з 09 червня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.12.2018 року (а.с.11,133-135).

15 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладений договір про надання послуг № 1304, відповідно до умов якого, остання зобов`язалась за винагороду, надати консультативні та інформаційні послуги, підготовити договори, провести консультації з нотаріусом, юристами, установами банку, залучення до участі у програмах фінансування житла щодо придбання квартири АДРЕСА_3 (а.с.53-54).

15 березня 2013 року, між ОСОБА_2 та ТОВ «РАСТ» укладено попередній договір про укладання договору купівлі - продажу квартири за №1350 - П, відповідно до умов якого ТОВ «РАСТ» зобов`язалось, в строк до 31 грудня 2014 року, передати у власність покупця (відповідача), а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 57,9 кв.м., вартістю 185 280,00 грн (п.2.3. Договору), які покупець зобов`язався сплатити до 19.03.2013 року - 95260,00 грн; до 19.06.2013 року - 30 000,00 грн; до 19.09.2013 року - 30 000,00 грн та до 25.11.2013 року - 30 020,00 грн (а.с.55-57).

На виконання умов вказаного договору у 2013 році відповідачем сплачено 185 280,00 грн (а.с.58-63).

Також, 30 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РАСТ» укладено попередній договір про укладання договору купівлі - продажу нежилого приміщення за № 14127 - ПП1, відповідно до умов якого ТОВ «РАСТ» зобов`язалось, в строк до 31 грудня 2014 року, передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити нежиле приміщення - господарче № 1-016 (перша секція), що знаходиться в підвальному поверсі у будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 5,8 кв.м., вартістю 8 700,00 грн в строк до 05.05.2014 року (а.с.64).

На виконання умов вказаного договору у травні 2014 році відповідачем сплачено 8 700,00 грн (а.с.65-66).

У подальшому, 14 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РАСТ» укладений договір купівлі - продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , площею 57,6 кв.м та договір купівлі - продажу господарського приміщення (підвал) №1-016, загальною площею 5,8 кв.м. по АДРЕСА_2 (а.с.67-72).

Відповідно до п. 10 та п. 4.4. вищевказаних договорів купівлі-продажу позивач надала свою згоду на придбання квартири за НОМЕР_2 та господарського приміщення у будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується її заявою, яка засвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Карнабедою Т.О.

Згідно інформаційної довідки суб`єкта оціночної діяльності « ОСОБА_4 » від 18.09.2018 року вартість двокімнатної квартири з господарським приміщенням становить 409 672 грн (а.с.87-88).

Також встановлено, що сторони у період шлюбу 05.05.2018 року придбали автомобіль ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який був зареєстрований за відповідачем, що підтверджується даними регіонального сервісного центру в Чернігівській області Міністерства внутрішніх справ України (а.с.41)

Однак, згідно договору купівлі - продажу від 11 вересня 2018 року вищевказаний автомобіль продано ОСОБА_5 за 39 560,17 грн (а.с.150). Даний факт також підтверджено відомостями регіонального сервісного центру в Чернігівській області (а.с.41).

Відповідно до вимог сімейного законодавства, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 та ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 60 СК України, які узгоджуються з приписами ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України).

Виходячи з положень вищезазначених норм законодавства, враховуючи, що двокімнатна квартира НОМЕР_2, площею 57,6 кв.м. , та господарське приміщення №1-016, площею 5,8 кв.м., які розташовані за адресою : АДРЕСА_2 , були придбані сторонами під час перебування у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір, а також будь-яка інша домовленість про розподіл майна, докази про їх придбання за власні кошти відповідача у матеріалах справи відсутні, то районний суд обґрунтовано визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири та господарського приміщення.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не врахував його заперечень про те, що двокімнатна квартира АДРЕСА_3 та нежиле підвальне приміщення у цьому ж будинку було придбано хоча і за час шлюбу через 10 місяців після весілля, але за рахунок особистих коштів відповідача, які були запозичені відповідачем у свого батька, свідчить тільки про те, що кошти були запозичені на потреби сім`ї для купівлі спірного майна.

Враховуючи, що спірний автомобіль ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі та відчужений 11 вересня 2018 року хоча і під час перебування сторін у шлюбі, але після припинення ведення спільного господарства, тобто за відсутності згоди позивача, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідач на користь позивача 19780,08 грн. компенсації вартості 1/2 частини реалізованого відповідачем транспортного засобу.

Посилання відповідача, що відчуження автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 відбулося 11 вересня 2018 року за згодою дружини до припинення ведення спільного господарства та фактичних шлюбних відносин, а кошти, отримані від продажу автомобіля були використані в першу чергу на потреби сім`ї перебуваючи у шлюбі, не знайшли свого підтвердження, позаяк, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України, будь-які докази на підтвердження зазначеного у матеріалах справи відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді