Дата документу 18.07.2019 Справа № 334/8669/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8669/18 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н. Ю.
провадження № 22-ц/807/2345/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кухаря С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» у особі представника Третьякової Юлії Вікторівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання іпотеки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання іпотеки припиненою, вказавши в позові, що 26 вересня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Кінцевим терміном повернення кредиту сторони визначили 26.09.2028р. В той же день, 26.09.2008р. ОСОБА_3 передав придбану квартиру відповідачу в іпотеку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

18 січня 2010 року вона як дружина померлого особисто подала до відділення ПАТ «Укрсиббанк» заяву, в якій повідомила про смерть позичальника і надала копію свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_3 . П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. Та відповідач протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини (18.01.2010р.), жодних заяв нотаріусу не подавав і свої вимоги спадкоємцям не пред`являв. Тому законний представник неповнолітнього спадкоємця померлого позичальника в позові вказує на те, що відповідач є таким, що втратив право вимоги за кредитним договором № 0 від 26.09.2008 року, а тому зобов`язання за ним є припиненими.

Також в позові зазначено, що 26.09.2008р. ОСОБА_3 у відповідності до умов кредитного договору уклав з ЗАТ «Страхова компанія «Кардіф» договір комплексного страхування позичальника № 01/01/4322/37387. Відповідно до вказаного договору відповідач як вигодонабувач у випадку смерті позичальника отримував страхове відшкодування в розмірі 291 702 грн. 26 жовтня 2010 року страховою компанією було здійснено страхову виплату на користь ПАТ «Укрсиббанк» в розмірі 288 098,46 грн. Таким чином, відповідач отримав належне йому страхове відшкодування всієї суми позики.

06 липня 2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи донькою померлого і спадкоємцем першої черги за законом, отримала свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вказаного свідоцтва квартира за адресою АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_2 в цілому. 06 липня 2011 року нотаріусом було направлено відповідачу відповідне повідомлення. А 26 серпня 2011 року відповідачем на її запит було направлено лист, в якому банк зазначає про відсутність будь-яких претензій за кредитним договором.

Отже, відповідачу було достовірно відомо про смерть позичальника, починаючи з 18.01.2010р, оскільки про факт відкриття спадщини вона як законний представник неповнолітнього спадкоємця повідомила відповідача особисто. Строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця у відповідача сплив 18.07.2010р., і саме з вказаної дати основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим. В свою чергу, іпотека як похідне зобов`язання припиняється автоматично після припинення основного.

Незважаючи на це, у 2017 році відповідач, не визнаючи факту припинення основного зобов`язання та іпотеки, звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та 19.10.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було відкрито провадження в цивільній справі № 334/6335/17 за позовом ПАТ «Украсиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому, отримавши відзив на позовну заяву, ПАТ «Украсиббанк» припинив брати участь в судових засіданнях, у зв`язку з чим 11.07.2018р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя позовну заяву ПАТ «Укрсиббанк» було залишено без розгляду через повторну неявку представників банку.

З врахуванням вищевикладеного, позивачка, діючи в інтересах неповнолітньої доньки як спадкоємиці померлого позичальника та іпотекодавця, просила суд визнати припиненим договір іпотеки № 2475 від 26.09.2008р., укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк» (), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О.; виключити з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 7980521, зареєстроване 26.09.2008р. щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року; виключити з Державного реєстру іпотек обтяження № 7982179, зареєстроване 26.09.2008р. щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008р. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк» (), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О.

Виключено з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 7980521, зареєстроване 26.09.2008 року щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року.

Виключено з Державного реєстру іпотек обтяження № 7982179, зареєстроване 26.09.2008р. щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що відповідачу було достовірно відомо про смерть позичальника, починаючи з 18.01.2010р., оскільки про факт відкриття спадщини позивач, діючи від імені та в інтересах доньки, повідомила відповідача особисто. Отже, строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця, передбачений статтею 1281 ЦК України, у відповідача сплив 18.07.2010р., а тому саме з вказаної дати основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим, що, в свою чергу, тягне за собою припинення іпотеки як похідного зобов`язання.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Укрсиббанк» у особі представника Третьякової Ю.В. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, основним із доводів скарги є те, що суд не встановив дійсних правовідносин сторін, не розмежувавши зобов`язання за кредитним договором від зобов`язань за іпотечним договором, які пов`язані з різними підставами виникнення та різними підставами припинення. Вказує, що позбавлення вимоги кредитора у відповідності до ч. 4 статті 1281 ЦК України не може свідчити про припинення самого грошового зобов`язання, яке продовжує існувати, а тому не припиняється і забезпечувальне зобов`язання - іпотека.

У відзиві позивача на апеляційну скаргу зазначається, що такі доводи скарги є безпідставними та не відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 квітня 2018р. у справі № 522/407/15-ц, яка наразі і врахована судом першої інстанції при вирішенні цієї справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, кожен з яких підтримав свою позицію, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не піддягає задоволенню.

Спір виник між сторонами з приводу припинення грошового зобов`язання та забезпечувального зобов`язання, які має виконати спадкоємець померлого позичальника та іпотекодавця в одній особі, у зв`язку з втратою вимоги кредитором через непред`явлення претензії до спадкоємця у визначені статтею 1281 ЦК України строки. Оскільки спадкоємцем було прийнято у спадщину нерухоме майно, обтяжене іпотекою, то на вищенаведених підставах її законний представник ставила питання про припинення іпотеки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є позичальником за кредитним договором, укладеним з Укрсиббанком, а також іпотекодавцем за іпотечним договором, передавши в іпотеку придбану за кредитні кошти квартир АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла за законом його неповнолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

06 липня 2011 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого квартира за адресою АДРЕСА_1 перейшла у її власність в цілому.

06 липня 2011 року нотаріусом було направлено відповідачу повідомлення про отримання спадщини спадкоємцем померлого ОСОБА_3 . Але з боку банку ніяких вимог або претензій через нотаріуса до спадкоємиці або особисто спадкоємиці спрямовано не було, що не заперечував в ході розгляду справи представник банка.

До того ж, ще 18 січня 2010 року повідомлення про смерть боржника було подано до банку безпосередньо його дружиною із долученням копії свідоцтва про смерть, що також не заперечувалось та не спростовувалось банком.

Банк порушував неодноразово судове провадження щодо звернення стягнення на

предмет іпотеки, а тому, в свою чергу, законний представник неповнолітнього спадкоємця

померлого боржника на захист прав дочки ОСОБА_2 ставить питання про припинення іпотеки та виключення записів про обтяження успадкованого майна.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК Українита частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018р. у справі № 522/407/15-ц, яка наразі і була врахована судом першої інстанції при вирішенні цієї справи.

Отже, цією правовою позицією у побідних правовідносинах спростовуються ствердження відповідача про те, що непред`явлення вимоги до спадкоємців померлого боржника не припиняє основного, а тому і забезпечувального зобов`язання.

Відтак, суд врахував наступні обставини: зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини; строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України; стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Врахувавши вказане, а також те, що відповідач не пред`явив вимоги до спадкоємця у межах вказаних строків, в той час як позивач повідомила кредитодавця листом від 18.01.2010р. про смерть боржника, суд дійшов вірного висновку про втрату позивачем права вимоги до спадкоємця, а відтак, про припинення як грошового, так і забезпечувального зобов`язань.

Викладену в скарзі позицію позивача, суд належним чином перевірив та дійшов вірного висновку про її неспроможність.

За вказаних обставин, колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому у відповідності до положень статті 375 ЦПК України оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» у особі представника Третьякової Юлії Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кухар С.В.