Справа № 524/4568/18
Провадження № 2/524/218/19
07.05.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики
У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 21 листопада 2017 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 107 427,48 грн., що станом на день укладення договору становило еквівалент 3444 євро. Відповідно до договору позики ОСОБА_3 зобов’язався повернути позику у строк до 31 грудня 2017 року. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 107 427,48 грн., штраф у розмірі 107 427,48 грн. та додатковий штраф у розмірі 107 427,48 грн. у відповідності до п. 5 договору позики та у повернення сплачених судових витрат 3222,82 грн.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином – рекомендованою кореспонденцією та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
За ч. I ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 107 427,48 грн., що станом на день укладення договору становило еквівалент 3444 євро, з зобов'язанням повернути кошти в строк до 31 грудня 2017 року.
Згідно п. 5 договору позики передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником позики у строк, визначений п.1 договору позичальник зобов’язаний додатково до процентів річних, визначених в п.2 договору, сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 100 % від суми позики.
У разі порушення позичальником строку повернення позики, визначеного п.1 цього договору, понад 5 календарних днів, позичальник зобов’язаний додатково до процентів річних та будь-яких інших видів відповідальності позичальника, встановлених цим договором та чинним законодавством України, сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 100 % від суми позики.
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, на підтвердження вимог названого закону сторонами укладено договір позики, оригінал якого приєднано до матеріалів справи.
Згідно ст. 1051 цього Кодексу позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним
від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Наявність у позивача боргового документа, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики відповідно до договору позики.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
У відповідності до п. 5 договору позики з відповідача на користь позивач підлягає стягненню штраф у розмірі 107 427,48 грн. за порушення строку повернення позики.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткового штрафу у розмірі 107 427,48 грн. суд зазначає наступне.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно п. 5 договору позики, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за неповернення/несвоєчасне повернення позики та порушення строку повернення позики понад 5 календарних днів.
Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення додаткового штрафу у розмірі 107 427,48 грн. задоволенню не підлягають, оскільки його застосування за одне й те саме порушення - строку виконання грошового зобов'язання за договором позики порушує положення, закріплені у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Згідно з положеннями ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Доказів сплати заборгованості за договором позики відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.
За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором позики у розмірі 107 427,48 грн., штраф у розмірі 107 427,48 грн, а всього 214 854, 96 грн.
У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2148, 54 грн., оскільки встановлена судом сума заборгованості складає 214 854, 96 грн.
Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 610, 611, 1046, 1048-1049 ЦК України, ст.ст. 10,12,19,81,141,258-260,280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 заборгованість за договором позики у розмірі 107 427,48 грн., штраф у розмірі 107 427,48 грн, а всього 214 854 ( двісті чотирнадцять тисяч вісімсот п’ятдесят чотири) грн. 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 2148, 54 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк