Справа F 490/3878/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі F Янкевич В.С.,

за участю старшого державного виконавця - Опята Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи в порядку ст. 439 ЦПК України, а саме: до житлового будинку F71/1 по вул. Спаській в м. Миколаєві з метою проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню F58392228 з примусового виконання:

- виконавчого напису F1872, виданого 25.09.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 385012,29 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно боржника, а саме: житловий будинок F71/1, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, який належить ОСОБА_3;

- виконавчого листа F2/487/360/15, виданого 17.03.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 282705,91 грн.;

- виконавчого листа F2-1142/11, виданого 21.06.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості за кредитним договором F400027674 від 15.11.2007 року у сумі 35565,35 грн., державного мита у розмірі 355,65 грн. та ІТЗ судового розгляду у розмірі 120,00 грн.;

- виконавчого листа F2/1412/1648/12, виданого 01.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн.;

- виконавчого листа F2-4213/09, виданого 12.01.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 93039,10 грн.

В обґрунтування подання вказав, що на виконанні в Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження F58392228 про стягнення боргу з ОСОБА_3 Боржник надає згоду на проведення виконавчих дій у помешканні, яке належить йому на праві приватної власності, однак не має доступу до вказаного житла, а тому встановити осіб, які проживають у даному житловому будинку, не представляється можливим. За такого, перевірити майновий стан боржника не можливо, окрім як проникненням до житлового приміщення, тому державний виконавець просить надати дозвіл на примусове входження до житлового приміщення ОСОБА_3

У судовому засіданні старший державний виконавець дане подання підтримав та пояснив суду, що дане зведене провадження знаходиться у його провадженні з 24.04.2019 року. Боржниці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, де вона зареєстрована та мешкає. Звернувся до Центрального суду з даним поданням на виконання виконавчого напису про звернення стягнення на будинок 71/1 по вулиці Спаській в м. Миколаєві за місцем його знаходження. Арешт на майно накладений постановою від 26.09.2011 року при відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, видним Заводським судом м. Миколаєва за позовом ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_3 про стягнення 36 041 грн.

При цьому, вважав ОСОБА_2 вирішення питання про примусовий доступ до саме цього житла, належить до його компетенції. Також старший державний виконавець вважав, що його дії відповідають приписам ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження".

Стаття 439 ЦПК України передбачає вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі подання. Відповідно до ч.2 зазначеної статті суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

На виконанні в Заводському відділі Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження F58392228 з примусового виконання:

- виконавчого напису F1872, виданого 25.09.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 385012,29 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно боржника, а саме: житловий будинок F71/1, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, який належить ОСОБА_3;

- виконавчого листа F2/487/360/15, виданого 17.03.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у розмірі 282705,91 грн.;

- виконавчого листа F2-1142/11, виданого 21.06.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості за кредитним договором F400027674 від 15.11.2007 року у сумі 35565,35 грн., державного мита у розмірі 355,65 грн. та ІТЗ судового розгляду у розмірі 120,00 грн.;

- виконавчого листа F2/1412/1648/12, виданого 01.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн.;

- виконавчого листа F2-4213/09, виданого 12.01.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 93039,10 грн.

Загальна сума боргу за виконавчими документами складає 877 175,35 грн.

17.10.2011 року державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби ММУЮ по виконавчому провадженні F28889330 з примусового виконання виконавчого листа F2-1142/11, виданого 21.06.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" боргу у сумі 36041,00 грн.

Згідно постанови від 17.10.2011 року, в межах даного виконавчого провадження, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах стягнення 36041 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику АДРЕСА_2 ( на даний момент пр. Центральний ), лише в межах суми боргу.

14.02.2019 року заступником начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову, якою об'єднано виконавчі провадження F28889330, F51662105 у зведене виконавче провадження F58392228.

18.02.2019 року заступником начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову, якою приєднано виконавче провадження F51662284 з примусового виконання виконавчого листа F2/1412/1648/12, виданого 01.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн., до зведеного виконавчого провадження F58392228.

Постановами заступником начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 21.04.2019 року виконавчий напис F1872, виданий приватним нотаріусом ММНО ОСОБА_4, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ "Укрсоцбанк" боргу у сумі 385012,29 грн., та виконавчий лист F2/487/360/15, виданий 1.03.2015 року Заводським відділом ДВС про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу у сумі 282705,91 грн. приєднано до зведеного виконавчого провадження F58392228.

14.03.2019 року заступником начальника головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_5 винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження з виконання виконавчих документів про стягнення коштів з ОСОБА_3, а саме: - виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2011 року за F2-2142/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості за кредитним договором від 15.11.2007 за F40002767 у сумі 35565,35 грн.; - виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2011 за F2-1142/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" суми боргу за кредитним договором 93039,10 грн.; виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва за F2/1412/1648/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС "Злагода" боргу у розмірі 80377,05 грн., до Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ГТУЮ у Миколаївській області.

Актом приймання-передачі від 24.04.2019 року старшим державним виконавцем Опятою Ю.Ю. прийнято наступні виконавчі провадження: FF28889330, 51662284, 51662026, 37175609, 51662105.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира FАДРЕСА_3 та житловий будинок F71/1 по вул. Спаській в м. Миколаєві. Вказаний житловий будинок перебуває в іпотеці ПАТ "Укрсоцбанк".

14.03.2019 року боржник ОСОБА_3 надала пояснення, в яких вказала, що їй відомо про наявну заборгованість перед стягувачами, однак погасити вказаний борг вона не має можливості. При цьому, вона надала згоду на звернення стягнення на майно, а саме: житловий будинок F71/1 по вул. Спаській в м. Миколаєві, який належить їх праві приватної власності, однак вказала, що в даному будинку не проживає, доступу до нього не має та хто на даний час проживає у даному будинку їй не відомо. Окрім того, вказала, що не заперечує проти примусового проникнення до даного житлового приміщення.

Як вбачається з довідки Департаменту з надання адміністративних послуг F19.03.03-11/1847/19, станом на 13.03.2019 року за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 71/1, зареєстровані дві особи. Відомості про зареєстрованих малолітніх та неповнолітніх осіб за даною адресою відсутні. Однак, які конкретно особи зареєстровані у даному житловому будинку не вказано.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (части друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина: не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України, зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно з п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовFязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з п.п. 3, 6, 8 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звFязку з виконавчим провадженням.

За приписами ч. 5 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження", під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. ОСОБА_2 та арешт майна здійснюються не пізніш як на пFятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження", виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

За приписами ч. 7 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

За ч. ч. 1, 2, 5, 6, 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За приписами ч.ч. 1 , 3, 4 ст. 50 Закону, звернення стягнення на обFєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на обFєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зFясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обFєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обFєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ч. ч.1, 2 ст 53 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобовFязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, повинен належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про примусове проникнення до житла, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Виписане вище свідчить про порушення старшим державним виконавцем вимог закону, які є обов'язковими перед вирішенням питання щодо входження до житла боржника, не накладений арешт на майно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказане подання до суду подано передчасно, без здійснення всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 439, 260, 261, 353 ЦПК України,ст. ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова