Справа № 127/2-2534/09
Провадження № 22-ц/801/1494/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Овсюк Е.М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуСправа № 127/2-2534/09м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Оніщука В.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2016 року постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Овсюком Є.М.,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме первісного стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк». Крім зазначеного просив визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м. Вінниці в справі № 2-2534/09 до виконання поважними й поновити його, а також видати дублікати виконавчих листів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2016 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду змінити в частині задоволення вимог про визнання поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції правильно свій висновок мотивував тим, що передача кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право на заміну його ,як сторони у виконавчому провадженні. При цьому суд обґрунтовано прийшов до висновку про видачу дублікатів виконавчих листів, в зв`язку з їх втратою, адже матеріали справи зворотнього не містять і як наслідок обґрунтовано поновив стягувачу строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Ухвала суду першої інстанції в частині заміни сторони виконавчого провадження та видачі дублікатів виконавчих листів скаржником ОСОБА_1 не оскаржується, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень нової редакції ЦПК України від 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим оскаржувана ухвала суду постановлена за правилами ЦПК України у редакції від 18 березня 2004 року, перевіряється на відповідність вимогам саме ЦПК України у вказаній редакції від 18 березня 2004 року, а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги постановляється у відповідності до положень ЦПК України у новій редакції від 15 грудня 2017 року.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці 20 травня 2009 року (справа № 2-2534/09) позов ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 31/121/06-А від 01.06.2006 в розмірі 112 265,68 грн., з яких заборгованість по кредиту - 10551341 грн., заборгованість по процентах по користуванню кредитом - 5517,82 грн., нарахована пеня за невиконання умов договору - 1234,45 грн. та судовий збір в сумі 1 122,66 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 30,00 грн.

Ленінським районним судом м. Вінниці 06.08.2009 було видано два виконавчі листи по кожному боржнику з строком пред`явлення їх до виконання - три роки до 16.07.2012.

22.11.2010 державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ у м. Вінниці було відкрито виконавче провадження № 22776587 з примусового виконання виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 06.08.2009 по цивільній справі № 2-2534/09 , де боржником зазначено ОСОБА_1

21.08.2009 державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького МУЮ у м. Вінниці було відкрито виконавче провадження № 14376313 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці виданого 06.08.2009 по цивільній справі № 2-2534/09 , де боржником зазначений ОСОБА_2

20.05.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» (перейменованого з ВАТ «Кредитпромбанк») та АТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов`язанні), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. зареєстрований в реєстрі за №1134.

Відповідно витягу з Додатку до зазначеного Договору право вимоги по кредитному договору № 31/121/06-А від 01.06.2006, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

ПАТ «Дельта Банк» в заяві зазначило, що оскільки первісний та новий кредитор за зобов`язанням згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.05.2009 у справі № 2-2534/09 були віднесені до категорії неплатоспроможних, було запроваджено тимчасову адміністрацію та в подальшому розпочато процедуру ліквідації, АТ «Дельта Банк» було позбавлене можливості направити заяву про заміну сторони виконавчого провадження в межах відкритого виконавчого провадження.

Заявник вказує, що на початку 2016 року представником АТ «Дельта Банк» було проведено перевірку інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 122-123) та встановлено, що по кредитному договору № 31/121/06-А від 01.06.2006 ухвалено рішення суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 29.03.2012 державним виконавцем Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ було повернуто виконавчі документи стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.08.2009 № 2-2534-2009 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на адресу первісного кредитора ВАТ «Кредитпромбанк».

Однак, ВАТ «Кредитпромбанк» вказаного виконавчого листа до ПАТ «Дельта Банк» не передав. Дані про їх передачу новому кредитору відсутні.

Звертаючись до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання заявник вказував на їх втрату, які не були передані ПАТ «Дельта Банку», що унеможливлювало пред`явлення їх до виконання. Рішення суду до теперішнього часу не виконане.

З втратою виконавчого листа пов`язано і пропущення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчих листів), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки виконання судових рішень встановлюються - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

П.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви), стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин вказаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 370 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви), замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Зазначені заявником причини пропуску строку, а саме, кадровими скороченнями та великим навантаженням на відділи ПАТ «Дельта Банк», пов`язаними з визнанням банку неплатоспроможним та його подальшої ліквідації, а також те, що повернені виконавчі листи первісному стягувачу, останнім не були передані заявнику, вказують на поважність причин пропуску строку, а відтак висновок суду про його поновлення є правильним.

Задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції посилався на те, що сукупність наявних у справі доказів свідчить про втрату оригіналів виконавчих листів, також судом враховано факт не виконання судового рішення до теперішнього часу, з причин, які не залежали від волі стягувача. Тому суд правильно поновив пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки причини пропуску строку є поважними.

Такий висновок суду є обґрунтованим та таким, що узгоджується з обставинами, які вказує заявник.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3рп/2010 у справі № 1-7/2010 зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції оскільки необґрунтована відмова у поновленні строку для пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання призвела б до порушення прав стягувача на виконання рішення суду, так як судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що відсутні підстави для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання є необґрунтованими та фактично зводяться до того, щоб судове рішення не було виконано.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та до уваги колегією суддів не приймаються.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи відсутність належних та допустимих документальних доказів на підтвердження обставин, якими скаржник обґрунтовував доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: В.В. Оніщук

Т.М. Шемета