провадження 2-з/201/151/2019
УХВАЛА

13 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Фонду державного майна України(01133, Україна, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ) та ОСОБА_1 (49094, Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, кімн. 1006, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49038, Україна, АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (49126, Україна, АДРЕСА_2), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КП-КОМФОРТ» (49044, Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, ), Товариство з обмеженою відповідальністю «ДП КОМФОРТ» (49000, Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, ) та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (49000, Україна, АДРЕСА_3), про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення витрат,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 квітня 2019 року надійшла позовна заява Фонду державного майна України та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: ТОВ «КП-КОМФОРТ», ТОВ «ДП КОМФОРТ» та ПН ДМНО ОСОБА_4, про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення витрат.

Ухвалою від 12 квітня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання по справі.

ОСОБА_1 07 травня 2019 року до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій вона просить суд до набрання рішенням законної сили по справі вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на певне нерухоме майно, а також заборонити вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та цей позивач вважає, що права власності на спірне майно набуто неправомірно, також це майно було неправомірно відчужене та вказаними діями порушуються права позивача та завдають шкоди законим правам та інтересам, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до предFявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України F 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови F 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим заяву про забезпечення позову задовольнити частково, в звFязку з чим заборонити органам та субFєктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь F які реєстраційні дії, в т.ч., але не обмежуючись державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо житлового приміщення F 1006, у будинку F 46, у по вул. Набережній Перемоги, що у м. Дніпрі, до набрання законної сили рішенням по цій справі, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа і між сторонами виник спір з приводу: договору купівлі продажу (предметом якого є зазначене майно), що позивач просить суд визнати недійсними та витребування цього майна, також як зазначає позивач у своїй заяві у відповідача наявна можливості розпорядитися спірним майном, а тому є очевидна наявність реальної загрози не виконання рішення суду, а отже зважаючи на викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане нерухоме майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача чи інших осіб) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що йому належать, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звFязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зFясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, а тому суд вважає, що у даному випадку дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

В задоволенні решти вимог, про накладення арешту на майно, заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника, а тому з урахуванням зазначеного заява в цій частині не обґрунтована, а вказані вимоги заяви безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову судом враховано, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований на території України, крім того у суду відсутні надані докази того, що майновий стан цього позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду по справі, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, а тому обовFязок суду щодо беззаперечного застосування до повивача зустрічного зобовFязання, який передбачений випадками переліченими у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутній.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ст. 151, ч. 10 ст. 153, ст. 154, ч. 1 ст. 157, 260, 353 ЦПК України, суд F

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову F задовольнити частково.

Заборонити органам та субFєктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь F які реєстраційні дії, в т.ч., але не обмежуючись державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо житлового приміщення F 1006, у будинку F 46, у по вул. Набережній Перемоги, що у м. Дніпрі, до набрання законної сили рішенням по цій справі.

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову F відмовити.

У звFязку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пFятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набрала законної сили 13 травня 2019 року.

Строк предFявлення ухвали до виконання F три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк