Провадження № 22-ц/4808/968/19
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у справі за позовом ТОВ ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Домбровської Г.В. 15 квітня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

05 квітня 2019 року ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

В заяві зазначив, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.12.2016 року, зміненим постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.09.2017 року, у справі №344/11271/15-ц, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-600/298i/2006 від 21 серпня 2006 року станом на 22 липня 2015 року у розмірі 34 260,50 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 9 500,00 грн., пеня 24 760,50 грн.; та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-0AK/049/2007 від 06 квітня 2007 станом на 22 липня 2015 року у розмірі 275 510,11 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 6 278,66 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ за один долар 22,0214 грн. 138 264,88 грн., заборгованість по відсотках 13,46 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ за один долар 22,0214 грн. 296,41 грн., пеня 136 948,82 грн.; стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати по оплаті судового збору в розмірі по 1 548,85 грн. з кожного.

На виконання вказаного рішення суду Івано-Франківським міським судом видано виконавчі листи.

Посилаючись на те, що заборгованість за вказаними кредитними договорами ним повністю погашена, що підтверджено довідками ПАТ «ОТП Факторинг Україна» № 87 від 27.02.2019 року та №86 від 28.02.2019 року, просив задовольнити заяву.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не подав копій виконавчих листів та доказів відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд зазначив, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання судового рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження та не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що поняття «відсутність обов`язку боржника згідно виконавчого листа» та «фактичне виконання боржником обов`язку згідно виконавчого листа» в процесуальному розумінні не є тотожними і нею не подано доказів на підтвердження факту відсутності її обов`язку згідно виконавчого листа.

ОСОБА_5 зазначає, що суд не врахував положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України про те, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Тобто, однією з підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обставини відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням.

Крім того, зазначає, що суд належним чином не повідомив її про місце і час розгляду справи, чим позбавив її можливості подати оригінали довідок для звірки з їх копіями.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 грудня 2016 року від 13.12.2016 року, зміненим постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.09.2017 року, у справі №344/11271/15-ц, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-600/298i/2006 від 21 серпня 2006 року станом на 22 липня 2015 року у розмірі 34 260,50 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 9 500,00 грн., пеня 24 760,50 грн.; та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-0AK/049/2007 від 06 квітня 2007 станом на 22 липня 2015 року у розмірі 275 510,11 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 6 278,66 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ за один долар 22,0214 грн. 138 264,88 грн., заборгованість по відсотках 13,46 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ за один долар 22,0214 грн. 296,41 грн., пеня 136 948,82 грн.; стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати по оплаті судового збору в розмірі по 1 548,85 грн. з кожного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вимоги про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що заборгованість по кредитних договорах погашена, на підтвердження чого суду подав копію довідки №86 від 28 лютого 2019 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 повністю погасила заборгованість по кредитному договору №ML-0AK/049/2007 від 06 квітня 2007 року (а.с.243), та копію довідки №87 від 27 лютого 2019 року (а.с.244) про те, що ОСОБА_4 повністю погасив заборгованість по кредитному договору №CNL-600/298i/2006 від 21 серпня 2006 року.

При цьому, у заяві про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню ОСОБА_4 не зазначив будь-якої інформації щодо виданих виконавчих листів, зокрема, номер та дату, а також не подав копій самих виконавчих листів.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, виконання в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження є підставою для закінчення такого виконавчого провадження.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Посилання апелянта у скарзі на те, що однією з підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обставини відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, чого судом першої інстанції не було враховано, не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали рішення суду у лютому 2019 року, що ними підтверджено у судовому засіданні, тобто після відкриття виконавчого провадження. А добровільним виконанням рішення суду вважається виконання обов`язку боржника поза межами виконавчого провадження.

Доводи ОСОБА_5 про те, що суд належним чином не повідомив їх з ОСОБА_4 про місце і час розгляду справи та розглянув заяву без їх участі чим позбавив можливості подати оригінали довідок про погашення боргу, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 23 липня 2019 року.