Справа № 750/3291/19
Провадження № 2/750/1147/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу №750/3291/19

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання таким, що втратив право на користування житлом

за участі позивача, представника відповідача ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 2002 року без поважних причин.

Відповідачем відзив на позовну заяву не надано. Про наявність цивільної справи в суді відповідачу було відомо вже 18.05.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. З 18.05.2019 року до 17.07.2019 року відповідач мав достатньо часу для звернення за наданням правничої допомоги та надання відзиву на позовну заяву з відповідними доказами. В судовому засіданні 17.07.2019 року представник відповідача заявила клопотання про приєднання доказів (копії довідки про склад сім`ї, копію свідоцтва про народження дитини, копію свідоцтва про смерть цивільної дружини, довідки про доходи, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Вказані докази судом не прийняті оскільки подані з порушення вимог ч.8, 9 ст.83 ЦПК України, а також докази направленні вказаних документів іншій стороні не надано.

В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила суд задовольнити.

Відповідач, його представник позов не визнали просили в задоволенні відмовити. Відповідач факт не проживання у спірній квартирі не заперечував, зазначив, що фактично проживав за іншою адресою з цивільною дружиною та дитиною.

Треті особи в судовому засіданні позов підтримали, в наступні судові засідання не з`являлись, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як член сім`ї наймача ОСОБА_3 , та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 . В квартирі також зареєстровані ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_4 (чоловік), ОСОБА_2 (син), що підтверджується довідкою про склад сім`ї.

Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 17.03.2019 року (а.с.10) відповідач у спірній квартирі не проживає з 2002 року. Вказаний факт в судовому засіданні було також підтверджено свідками ОСОБА_6. ОСОБА_7 .

Відповідач зазначає, що покинув спірну квартиру і переїхав жити до іншого місця в зв`язку з проживанням там його дитини. Однак, як встановлено судом відповідач покинув спірне приміщення в 2002 році, а дитина народилась в 2004 році, тобто через 2 роки його не проживання у спірній квартирі.

З 2002 року відповідач не приймає участі в утриманні квартири АДРЕСА_1 , комунальні платежі не сплачує.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо).

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відповідачем не надано належних і допустимих доказів поважності його не проживання з 2002 році в квартирі АДРЕСА_1 та спростування доводів позивача.

За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 18.07.2019 року.

Суддя Н.В.Требух