Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №440/2129/18

Провадження №2/440/690/2019

14 травня 2019 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Гута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з означеною заявою. Мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 05.09.2009 року у Відділі РАЦС Буського РУЮ Львівської області. Від спільного подружнього життя мають троє дітей, доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб, кожен живе своїм життям та за своїми інтересами. Сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер.

Позивач до початку підготовчого судового засідання подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Байко.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов, згідно ст. 178 ЦПК України, не подав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, враховуючи що відповідач відзив на позов не подав, суд у відповідності до ст. ст. 211, 247 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони зареєстрували шлюб 05.09.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-СГ № 121325, виданим 05.09.2009 року.

Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво Серії № І-СГ № 306022, видане Відділом ДРАЦС Буського РУЮ Львівської області 24.11.2011 року, актовий запис № 128); доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво Серії № І-СГ № 379674, видане Відділом ДРАЦС Буського РУЮ Львівської області 20.08.2013 року, актовий запис № 78); сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво Серії № І-СГ № 379675, видане Відділом ДРАЦС Буського РУЮ Львівської області 20.08.2013 року, актовий запис № 79).

Згідно ч. 1ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Сторонам надавався термін для можливого примирення строком на три місяці (ухвала Буського районного суду від 24.01.2019 р.), однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки такий не дав позитивних результатів.

Позивач, у поданій заяві, наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї, стали чужими один одному. Позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, а тому збереження такого шлюбу є недоцільним.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу, позивач просить залишити їй прізвище «Байко».

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 110-113 СК України, суд –

ухвалив :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний код невідомий, жителем ІНФОРМАЦІЯ_8, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 05.09.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 69.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Байко».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда