Номер провадження: 22-ц/813/3618/19
Номер справи місцевого суду: 515/1124/18
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря Чепрас А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 грудня 2018 року (одноособово суддя Тимошенко С.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства (колишнє публічне акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язати здійснити перерахунок відсотків,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

23.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до акціонерного товариства (колишнє публічне акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі-Банк) про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язання здійснити перерахунок відсотків, згідно з кредитним договором без номеру від 07.02.2012 року за період з 01.04.2014 року по 31.11.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

07.02.2012 року між ОСОБА_1 і Банком укладений кредитний договір без номеру на суму 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою процентною ставкою 30 % із розрахунку 360 днів на рік. Строк кредитного ліміту відповідає строку дії картки до березня 2015 року. У зв`язку з фінансовою неспроможністю вона не мала можливості сплачувати кредит з усіма нарахуваннями, через що виникла заборгованість по кредиту. У січні 2017 року Банк звернувся із позовом про стягнення з неї кредитної заборгованості і при ознайомленні із з позовом та доданими до нього документами їй стало відомо, що Банк в односторонньому порядку з 01.09.2014 р. по 31.03.2014 р. збільшив процентну ставку з 30,00 % до 34,80 % річних тобто на 4,80 %, а з 01.04.2014 р. по 30.11.2017 р. збільшив проценту ставку з 34,80 % до 43,20% тобто на 8,40 %.

Вважає, що Банком змінено процентну ставку з порушенням умов і порядка, встановлених кредитним договором та вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України від 12.12.2008 р. № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Посилаючись на те, що Банк у порушення принципу рівності сторін збільшив процентну ставку та здійснив нарахування заборгованості по кредитному договору в односторонньому порядку, при цьому не повідомив її про внесені зміни письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни, позивачка просила визнати неправомірним підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за період з 01.04.2014 р. по 31.11.2017 р. за кредитним договором без номеру від 07.02.2012 р. та зобов`язати Банк здійснити перерахунок відсотків, згідно з умовами зазначеного кредитного договору за вказаний період за процентною ставкою 30,00 % річних.

Розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2018 рокупозов задоволено.

Визнано підвищення процентної ставки в односторонньому порядку за періоди: з 01.09.2014 р. по 31.03.2014 р., та з 01.04.2014 р. по 30.11.2017 р. по кредитному договору без номеру від 07.02. 2012 р. неправомірним.

Зобов`язано Банк здійснити перерахунок відсотків, згідно з кредитним договором без номеру від 07.02.2012 року за період з 01.09.2014 р. по 30. 11.2017 р., за процентною ставкою 30,00 %.

Стягнуто з Банка на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Банк не погодився із рішенням суду від 14.12.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційні скарзі представник Банк просить рішення суду від 14.12.2018 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику надано забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк змінював тарифи по процентній ставці за користування кредитом з 30,00% до 34,80% річних, а з 01.04.2014 року по 30.11.2017 рік збільшив процентну ставку з 34,80% до 43,20% та в установлений договором спосіб Банк надіслав позивачці повідомлення про зміну відсоткової ставки, що підтверджується відповідними документами.

Суд першої інстанції не прийняв надані докази відповідачем як належні, оскільки на думку суду, Банк мав надати докази отримання позивачем даних повідомлень.

Відповідно до «Узагальнень судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 р.р.) Верховного суду України, якщо боржник сплачує відсотки за новою ставкою то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч. ч. 2, 3 ст. 205, ч.2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), оскільки фактичні дії вказують на прийняття пропозиції.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого представником Банка вбачається, що позивач сплачувала кредит за новою процентною ставкою в період з 25.02.2016 року по 28.03.2016 року.

Тобто ОСОБА_1 прийняла і погодилася зі зміненими умовами кредитного договору.

Отже суд першої інстанції помилково застосував ст. 1056-1 ЦК України і не застосував ст. ст. 509, 525, 526, 527, 534, 626, 629, 1054 ЦК України, які підлягають обов`язковому застосуванню та дійшов до неправильного висновку про задоволення позову.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивачка ОСОБА_1 не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

07.02.2012 року між ОСОБА_1 і Банком укладений кредитний договір без номеру на суму 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою процентною ставкою 30 % із розрахунку 360 днів на рік. Строк кредитного ліміту відповідає строку дії картки до березня 2015 року.

Банк, в односторонньому порядку, з 01.09.2014 р. по 31.03.20147 р. збільшив процентну ставку з 30,00 % до 34,80 % річних тобто на 4,80 %. З 01.04.2014 р. по 30.11.2017 р. Банк збільшив проценту ставку з 34,80 % до 43,20% тобто на 8,40 % (а.с.23,24,29-37).

23.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Банка про визнання підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку неправомірним, зобов`язання здійснити перерахунок відсотків, згідно з кредитним договором без номеру від 07.02.2012 року за період з 01.04.2014 року по 31.11.2017 року (а.с.1-3).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання між Банком і споживачем, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що Банк належним чином не повідомив позивачку ОСОБА_1 про підвищення процентної ставки кредитного договору в односторонньому порядку у період з 01.04.2014 року по 31.11.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ст. 1056-1 ч.3 ЦК України).

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), а також дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 та постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року справа № 515/1844/16-ц та від 06 червня 2018 року справа № 761/37819/15-ц.

Зважаючи на те, що Банк не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 повідомлень про збільшення процентної ставки в період з 01.04.2014 року по 31.11.2017 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення Банком процедури зміни процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Банка у скарзі про те, що: Банк змінював тарифи по процентній ставці за користування кредитом з 30,00% до 34,80% річних, а з 01.04.2014 року по 30.11.2017 рік збільшив процентну ставку з 34,80% до 43,20% та в установлений договором спосіб надіслав позивачці повідомлення про зміну відсоткової ставки, що підтверджується відповідними документами (смс-повідомленнями); якщо боржник сплачує відсотки за новою ставкою то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч. ч. 2, 3 ст. 205, ч.2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), оскільки фактичні дії вказують на прийняття пропозиції, а згідно із розрахунками Банка позивач сплачувала кредит за новою процентною ставкою в період з 25.02.2016 року по 28.03.2016 року, тобто ОСОБА_1 прийняла і погодилася зі зміненими умовами кредитного договору, - не заслуговують на увагу.

Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку у тому разі, коли Банком не лише відправлено на адресу боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресату під розписку.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про підвищення відсоткової ставки.

Зміна тарифного плану за допомогою смс-повідомлення не приймається до уваги в якості належного повідомлення про зміну процентної ставки, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Умовами та правилами надання банківських послуг встановлено обов`язок Банка, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору. Разом з тим, дані щодо такого інформування матеріали справи не містять.

Рішення суду першої інстанції містить належну оцінку доводам Банка щодо неналежного інформування Банком позивачки про зміну процентної ставки за допомогою смс-повідомлення (а.с.47).

Посилання Банка на те, що позивачка начеб-то погодилась зі зміною процентної ставки, прийнявши пропозицію Банка і протягом тривалого часу сплачувала кошти на погашення кредиту вже за новою відсотковою ставкою, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не дотримався передбаченої Умовами та правилами надання банківських послуг та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» процедури зміни процентної ставки в односторонньому порядку.

Позивачка заперечує факт отримання смс-повідомлення про збільшення процентної ставки в період з 01.04.2014 року по 31.11.2017 року, а тому така зміна умов договору не може вважатись правомірною. При цьому здійснення платежів за новим тарифним планом не може свідчити про те, що позивачка була належним чином повідомлена про зміну умов договору.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу споживчого кредитування, кредит позивачу надавався кредитною установою на власні потреби, у зв`язку з чим на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки Банк належним чином не повідомив позивачку про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист порушеного права позивачки шляхом задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Банка підлягає відхиленню, а рішення суду про задоволення позову до Банка підлягає залишенню без змін, Банк не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції 10.07.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков