Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.07.2019 р. 145/828/19 2/145/486/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 10.11.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис №81.

Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею і проживатимуть з нею після розірвання шлюбу.

Спору про поділ майна на даний час немає.

Протягом останнього року вони припинили їхні стосунки і з того часу проживають окремо.

Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що вони втратили взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань щодо їхнього спільного проживання, також втратили взаємні почуття та повагу один до одного.

За таких обставин примирення між ними уже неможливе, тому збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Нею не було подано до іншого суду позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Показала, що більше року не живуть разом з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечував, що більше року разом не живуть.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

10 листопада 2001 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Мають дітей сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку - ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 197-200, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 10 листопада 2001 року виконкомом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 81, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25 липня 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.