ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/992/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/469/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар:Поклад Д.В.

сторони:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Іващенка А.І. від 18 січня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Новгород-Сіверський, дата складання повного тексту рішення 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання державного акту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.245, том1) просив зобов`язати ОСОБА_2 перенести металеву огорожу довжиною 5,23 м між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 та НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , на 0,83 м від кута хліву-гаражу, що належить ОСОБА_1 та на 0,39 м з боку АДРЕСА_2 вглиб земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , як це показано на плані-схемі відновлення меж між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , згідно експертного висновку №3733/3734/16-24 від 13.12.2016 року. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 21.11.2012 року є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 . Суміжним землевласником є ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . У позові ОСОБА_1 зазначав, що між ним та ОСОБА_2 має місце конфліктна ситуація, яка полягає в тому, що ОСОБА_2 захопила частину належної йому земельної ділянки для обслуговування будинку та господарських будівель і споруд, перегородивши доступ до неї парканом. При цьому паркан встановлено таким чином, що ОСОБА_1 не має можливості потрапити на частину належної йому земельної ділянки з метою доступу до стіни належної йому будівлі, відсутня можливість виконання ремонтних робіт, що створює незручності.

У січні 2017 року (а.с.100-101, том1) ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.11.2012 року серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 . В обґрунтовування вимог заявленого позову ОСОБА_2 зазначала про наявність суперечок з приводу користування частиною земельної ділянки, межі якої після отримання відповідачем ОСОБА_1 державного акту були змінені без погодження з нею, як суміжним землекористувачем, та є такими, що не відповідають попереднім межам, які зазначені у планово-картографічних матеріалах. ОСОБА_2 у позові вказувала, що кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів. При цьому погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками являється суттєвим елементом під час виконання землевпорядних робіт. У зустрічному позові ОСОБА_2 стверджує, що під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 не погоджував з нею меж земельних ділянок, чим порушив її права, як землекористувача. В землевпорядній технічній документації ОСОБА_1 відсутній її підпис, який свідчив би про погодження меж. ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, межа якої проходить по паркану, який розташовано від гаражу приблизно на 1,5 м.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом перенесення металевої огорожі довжиною 5,23 м між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 та НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , на 0,83 м від кута хліву-гаражу, що належить ОСОБА_1 та на 0,39 м з боку АДРЕСА_2 вглиб земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , як це показано на плані-схемі відновлення меж між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , згідно експертного висновку №3733/3734/16-24 від 13.12.2016 року.

Судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання державного акту недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. судового збору та 2 819 грн. 20 коп. витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року є необґрунтованим. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що судом першої інстанції було неправильно досліджено землевпорядну документацію ОСОБА_1 . Зокрема, ОСОБА_2 стверджує, що для проведення судової земельно-технічної експертизи було надано технічну документацію, накреслені об`єкти в якій не відповідають їх фактичному розташуванню на земельній ділянці ОСОБА_1 , проте, суд не надав належної оцінки вказаній обставині. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не було надано правильної оцінки показанням у судовому засіданні 02.03.2017 року свідків ОСОБА_3 , інспектора з благоустрою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_4 , інженера-землевпорядника ТОВ "Елітзем". Щодо зміни розмірів гаражу у землевпорядній документації ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_4 пояснив, що попередній державний акт на право власності на земельну ділянку батька ОСОБА_1 не мав актуальних координат і не мав прив`язки до діючої системи координат. При цьому ОСОБА_2 вказує, що свідок ОСОБА_4 зазначив, що експерт правильно визначив зовнішні межі, вказавши в експертному висновку, що накладень земельних ділянок немає, але зазначаючи, що паркан ОСОБА_2 стоїть на ділянці ОСОБА_1 , експерт використав умовні розміри гаражу на кадастровому плані, які візуально створюють враження, що між стіною гаражу та ділянкою ОСОБА_2 є відстань у розмірі одного метру. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні її клопотання про проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи, вважає ухвалу суду першої інстанції від 22.12.2018 року необґрунтованою. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що 20.04.2018 року суд першої інстанції постановив ухвалу про призначення у справі додаткової судової земельно-технічної експертизи, і в подальшому необхідно було лише замінити експертну установу, оскільки експерти Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не змогли надати відповідний висновок. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції не зазначив, чому він не врахував показання свідків, які фактично спростовують висновок експерта №3733/3734/16-24 від 13.12.2016 року, оскільки аргументовано вказують на дефекти судової експертизи з тих підстав, що в її основу була покладена землевпорядна документація, що містить умовні креслення, які не відповідають розмірам реально розміщених на земельній ділянці об`єктів.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання державного акту недійсним ОСОБА_2 не оскаржується. Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - адвокат Сльозка А.Ф. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Костюченко В.К. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 21.11.2012 року (а.с.5, том1), ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 .

З кадастрового плану земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3, том1) вбачається, що суміжним землевласником ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 23.09.2002 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 (а.с.19, том1).

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07.07.2016 року (а.с.65-66, том1) по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновок експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року №3733/3734/16-24 (а.с.83-92, том1) є наступним: ''Під час обстеження проведено контрольні обміри фактичного користування земельними ділянками по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2 . При порівнянні з технічною документацією із землеустрою виявлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 збільшена по площі на 3,2 кв.м за рахунок самозахоплення частини земельної ділянки ОСОБА_1 . Збільшення відбулось від АДРЕСА_2 до хліва-гаража ОСОБА_1 , що призвело до неможливості проходу для обслуговування тильної сторони будівлі. Площа накладення має форму чотирикутника з розмірами 0,39 х 5,23 х 0,83 х 5,22, що відображено в додатку 2. Для усунення порушень землекористування необхідно привести земельну ділянку ОСОБА_2 у відповідність з технічною документацією з землеустрою. Для цього металеву огорожу довжиною 5,23 м, яка встановлена між земельними ділянками від кута хліва-гаража ОСОБА_1 до вулиці, перенести відповідно до правовстановлюючих документів (додаток 1 та 3).''

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.03.2017 року (а.с.137-139, том 1) по справі було призначено повторну судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за виключенням експерта Доценка С . В. , яким було проведено у справі первинну земельно-технічну експертизу.

Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22.02.2018 року №3843/17-24 (а.с.174-181, том1) є наступним: ''Відповідно до наданих на дослідження правовстановлюючих документів, а саме, технічних документацій із землеустрою, не має місяця порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 з боку ОСОБА_2 , земельна ділянка якої розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Фактично спільна межа не відповідає правовстановлюючим документам.''

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.04.2018 року (а.с.206-208, том1) по справі було призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експерту Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Курінному В.В.

Згідно повідомлення про неможливість надання висновку від 16.10.2018 року №2558/18-24, судовий експерт Курінний В.В. повідомив суд про те, що проведення судової земельно-технічної експертизи по поставленим питанням не видається можливим у зв`язку з невиконанням клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів (а.с.240, том1).

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.12.2018 року (а.с.3, том 2) відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року у оскаржуваній частині задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом перенесення металевої огорожі довжиною 5,23 м між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 та НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , на 0,83 м від кута хліву-гаражу, що належить ОСОБА_1 та на 0,39 м з боку АДРЕСА_2 вглиб земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , як це показано на плані-схемі відновлення меж між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , згідно експертного висновку №3733/3734/16-24 від 13.12.2016 року.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року у оскаржуваній частині, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду даної справи ОСОБА_1 доведено наявність перешкод у користуванні ним належною йому на праві власності земельною ділянкою, і за даних обставин суд першої інстанції вважав позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому судом першої інстанції у сукупності із іншими доказами по справі прийнято до уваги висновок експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року №3733/3734/16-24(а.с.83-92, том 1), відповідно до якого: ''Під час обстеження проведено контрольні обміри фактичного користування земельними ділянками по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_2 . При порівнянні з технічною документацією із землеустрою виявлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 збільшена по площі на 3,2 кв.м за рахунок самозахоплення частини земельної ділянки ОСОБА_1 . Збільшення відбулось від АДРЕСА_2 до хліва-гаража ОСОБА_1 , що призвело до неможливості проходу для обслуговування тильної сторони будівлі. Площа накладення має форму чотирикутника з розмірами 0,39 х 5,23 х 0,83 х 5,22, що відображено в додатку 2. Для усунення порушень землекористування необхідно привести земельну ділянку ОСОБА_2 у відповідність з технічною документацією з землеустрою. Для цього металеву огорожу довжиною 5,23 м, яка встановлена між земельними ділянками від кута хліва-гаража ОСОБА_1 до вулиці, перенести відповідно до правовстановлюючих документів (додаток 1 та 3).''

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року в оскаржуваній частині є необґрунтованим, оскільки неправильно досліджена землевпорядна документація ОСОБА_1 . На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, виходячи із наступного. Як вбачається із висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року №3733/3734/16-24 (а.с.84, том1), об`єктами дослідження судової земельно-технічної експертизи були: матеріали даної цивільної справи; технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.53-64, том 1); державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий ОСОБА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.5, том 1); каталог координат земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ; технічна документація по видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 (а.с.20-28, том 1); державний акт НОМЕР_4 на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 (а.с.19, том 1); технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0700 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.29-50, том 1).

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року в оскаржуваній частині є необґрунтованим, оскільки неправильно досліджена землевпорядна документація ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 не надано належних та достатніх доказів у розумінні статей 77,80 ЦПК України на підтвердження вказаних доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції не було надано правильної оцінки показанням у судовому засіданні 02.03.2017 року свідків ОСОБА_3 , інспектора з благоустрою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_4 , інженера-землевпорядника ТОВ "Елітзем". Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року в оскаржуваній частині, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.131-136, том 1), судове засідання 02.03.2017 року суду першої інстанції, в якому надали показання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проводилось під головуванням судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Чепурка В.В., у провадженні якого перебувала дана цивільна справа. В подальшому, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2018 року (а.с.219, том 1), вказану цивільну справу було повторно розподілено між суддями і визначено: головуючий суддя (суддя-доповідач) Іващенко А.І. Як вбачається з ухвали суду першої інстанції від 01.06.2018 року про прийняття цивільної справи до свого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.220, том 1), на підставі ч.12 статті 33 ЦПК України, суд повторно розпочав розгляд справи по суті. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суд першої інстанції, який ухвалив рішення від 18.01.2019 року, не міг оцінювати в силу приписів ч.12 статті 33, ч.1 статті 83 ЦПК України, оскільки вказані свідки допитувались іншим складом суду, який не ухвалював оскаржуване рішення від 18.01.2019 року.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано постановив ухвалу 22.12.2018 року про відмову у призначенні додаткової судової земельно-технічної експертизи та не зазначив, чому не врахував показання свідків, які фактично спростовують висновок експерта №3733/3734/16-24 від 13.12.2016 року щодо порушення ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 . На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07.07.2016 року (а.с.65-66, том1) по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Висновок експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року №3733/3734/16-24 (а.с.83-92, том 1) міститься в матеріалах даної цивільної справи. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.03.2017 року (а.с.137-139, том 1) по справі було призначено повторну судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за виключенням експерта Доценка С . В. , яким було проведено у справі первинну земельно-технічну експертизу. Висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22.02.2018 року №3843/17-24 (а.с.174-181, том1) міститься в матеріалах даної цивільної справи. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.04.2018 року (а.с.206-208, том1) по справі було призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експерту Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Курінному В.В. Згідно повідомлення про неможливість надання висновку від 16.10.2018 року №2558/18-24, судовий експерт Курінний В.В повідомив суд про те, що проведення судової земельно-технічної експертизи по поставленим питанням не видається можливим у зв`язку з невиконанням клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів (а.с.240, том1).

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.12.2018 року (а.с.3, том 2) відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи. З врахуванням положень статті 113 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив в ухвалі від 22.12.2018 року, що в ході судового розгляду даної справи судом не встановлено жодних обставин, які б викликали сумніви у правильності висновку судової земельно-технічної експертизи від 13.12.2016 року №3733/3734/16-24. Також суд першої інстанції вказав, що додатково судова експертиза повинна призначатись лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. По справі зазначених умов для призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано не призначив по справі додаткову судову земельно-технічну експертизу, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.04.2018 року (а.с.206-208, том1) по справі було призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, проведення якої судом було доручено експерту Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Курінному В.В. Згідно повідомлення про неможливість надання висновку від 16.10.2018 року №2558/18-24, судовий експерт Курінний В.В повідомив суд про те, що проведення судової земельно-технічної експертизи по поставленим питанням не видається можливим у зв`язку з невиконанням клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів (а.с.240, том1).

Відповідно до приписів статті 110 ЦПК України, яка регламентує оцінку висновку експерта судом, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суд першої інстанції, який ухвалив рішення від 18.01.2019 року, не міг оцінювати в силу приписів ч.12 статті 33, ч.1 статті 83 ЦПК України, оскільки вказані свідки допитувались іншим складом суду, який не ухвалював оскаржуване рішення від 18.01.2019 року.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 18.01.2019 року в оскаржуваній частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.01.2019 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання державного акту недійсним ОСОБА_2 не оскаржується.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: