Справа № 135/1115/18
Провадження № 2-з/135/7/19
УХВАЛА

іменем України

12.07.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Човганюк А.М.,

розглянувши в м. Ладижин Вінницької області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики грошей від 13.05.2014 у розмірі 3000 доларів США під п`ять відсотків на місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що ОСОБА_3 взяв у борг в ОСОБА_1 3000,00 доларів США з урахуванням сплати п`яти відсотків щомісяця, що стверджується власноручно написаною розпискою від 13 травня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, грошові кошти, що були запозичені, позичальник не повернув. Відповідач ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка відмовляється повертати кошти.

Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦКУ вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

24 травня 2019 року відповідно до ч.2,3 ст. 49 ЦПК України ОСОБА_1 подав заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій сума боргу збільшилась до 5 316 788 грн, що еквівалентно 201 830 000 доларів США.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 08, а також гараж по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 208; гараж по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер 08.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що при аналізі нерухомого майна згідно з інформаційними довідками № 102457874 від 02.11.2017 та № 152141732 від 09.01.2019 йому стало відомо, що квартира загальною площею 71 кв.м, житлова площа 43 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_6 , яка перебувала у власності ОСОБА_3 відсутня.

Також при аналізі нерухомого майна згідно з інформаційними довідками №163869503 та №163855821 від 17.04.2019 встановлено, що квартира по АДРЕСА_6 продана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 412, виданого 20.02.2019, квартира по АДРЕСА_7 продана ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 30, виданого 09.01.2019, реєстрація проводилась приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцкою Ж.Й., які позивач надавав претензію по боргу ОСОБА_3 і яка повідомила спадкоємця ОСОБА_2 про його претензію по боргу.

Враховуючи зазначене є підстави вважати, що не вжиття заходів до забезпечення позову наддасть можливість відповідачу здійснити відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб в будь-який час, навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення на користь позивача, яке в проміжку часу не набуття ним законної сили, наддасть можливість відповідачу відчужити майно і як наслідок призведе до неможливості позивачем поновити порушені відповідачем права або ж утруднить їх поновлення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви про забезпечення позову підтримав в повному обсязі, просив накласти арешт на зазначене у його заяві про забезпечення позову нерухоме майно, з підстав викладених у заяві. При цьому уточнив, що підставою для накладення арешту на нерухоме майно є збільшення ним позовних вимог на загальну суму 5 316 788 грн, що еквівалентно 201 830 000 доларів США. Поряд з чим, уточнив, що вартість квартири АДРЕСА_8 становить 12 000 доларів США. Вартість гаражів згідно з роздруківками з інтернет-сайту OLX складає 1300 доларів США та 2000 доларів США. Окрім того, вказав на те, що після накладення арешту на нерухоме майно за попереднім рішенням суду відповідач подавши апеляцію не вказала у апеляційній скарзі щодо заборони відчуження майна, що свідчить про намір відповідача відчужити майно.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що у даній справі позов вже забезпечений ухвалою Ладижинського міського суду від 26.04.2019, яка змінена постановою Вінницького апеляційного суду від 04.07.2019. Підстав для забезпечення позову більше немає, оскільки відсутня співмірність заявлених вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши долучені до неї документи, вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.12, 81, 83 ЦПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра зверталася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що в заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивачем жодним чином не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Позивачем до заяви про забезпечення позову не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову.

В обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову, позивач посилається лише на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором.

Обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку з тим, що при аналізі нерухомого майна згідно з інформаційними довідками № 102457874 від 02.11.2017 та № 152141732 від 09.01.2019 йому стало відомо, що квартира загальною площею 71 кв.м, житлова площа 43 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_6 , яка перебувала у власності ОСОБА_3 відсутня. Також, що при аналізі нерухомого майна згідно з інформаційними довідками №163869503 та №163855821 від 17.04.2019 встановлено, що квартира по АДРЕСА_6 продана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 412, виданого 20.02.2019, квартира по АДРЕСА_7 продана ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 30, виданого 09.01.2019, реєстрація проводилась приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцкою Ж.Й., які позивач надавав претензію по боргу ОСОБА_3 і яка повідомила спадкоємця ОСОБА_2 про його претензію по боргу були враховані судом 26.04.2019 під час ухвалення рішення про забезпечення позову. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.04.2019, яка змінена постановою Вінницького апеляційного суду від 04.07.2019 даний позов був забезпечений шляхом накладення арешту на частину нерухомого майна відповідача. Будь-яких інших достатньо обґрунтованих фактичних обставин, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконати рішення після постановлення ухвали про забезпечення позову від 26.04.2019 ОСОБА_1 не наведено.

Однак, саме лише посилання на наявну заборгованість та звернення до суду з позовом про її стягнення, на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що вирішуючи питання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання надалі рішення суду.

З поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження факту витрачання відповідачем коштів, реалізації майна. Разом з тим, жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Так, згідно зі статтями 76, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

При цьому, відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя