Справа № 367/8335/18
Провадження №2/367/575/2019
17 липня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Оладько С.І.
за участі секретаря Манілець А.М
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,3-я особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради про визнання такими,що втратили право користування житловим приміщенням
Позивач звернулась до суду із позовом,згідно якого зазначила,що відповідно до договору дарування житлового будинку від 15 грудня 2004 року, укладеного між ОСОБА_5 , з одного боку, «Дарувальник», та ОСОБА_1 , з іншого боку, «Обдаровувана», було подаровано житловий будинок з надвірними будівлями , ш;о знаходиться в АДРЕСА_1 .
Договір посвідчено державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Запісочною О.А., реєстровий номер 1-6472, та зареєстровано в Ірпінському бюро технічної інвентаризації 18 лютого 2005 року під реєстровим номером 8900776.
Відповідно до вищезазначеного договору дарування вона стала власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до будинкової книги у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані мої батьки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Проте відповідачі з моменту реєстрації і по сьогоднішній день в будинку не проживають.
Не дивлячись на те, що перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто відповідачам не чинить, вони не користуються спірним житловим приміщенням та не цікавляться ним.
Оскільки за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на відповідачів, як на окремих осіб, чим об`єктивно порушуються її права та права її літніх батьків, які не мають можливості навіть оформити субсидію. Вона намагалася вирішити дане питання в позасудовому порядку, але позитивного результату це не принесло.
Позивач просить визнати відповідачів такими,що втратили право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1 .
Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явились,про день та час розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали,а також не подали відзив на позовну заяву,у зва`язку з чим суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся.
Суд,заслухавши пояснення сторін,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
відповідно до договору дарування житлового будинку від 15 грудня 2004 року, укладеного між ОСОБА_5 ОСОБА_1 (а.с.8-9).
Також,у судовому засіданні встановлено,що у зазначеному житловому будинку з 25.07.2016 року зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,що підтверджується копією будинкової книги (а.с.10-12).
Крім того,у судовому засіданні встановлено,що відповідачі по справі з моменту їх реєстрації у житловому будинку не проживають,житловою площею не користуються,комунальні послуги не оплачують,перешкоди у користуванні житловим приміщенням їм не чиняться.Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засіданні листом Ірпінського відділу поліції (а.с.14),актом депутата від 11.10.2018р (а.с.13),показами у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які показали,що вони дуже часто бувають у будинку АДРЕСА_1 ,однак жодного разу у будинку відповідачів не бачили.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 року № 2» підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комінального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.
Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ' ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»
Відповідно до ч 1 ст.. 317 ЦК України « Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.»
Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд».
Відповідно до ч 1 ст.. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.»
Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено ,що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч 2 ст. 405 ЦК України «член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.»
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. „Про застосування Конституції України при звершенні правосуддя" наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України„ вирішуючи питання про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, зокрема, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з позивачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.
Враховуючи,що відповідачі без поважних причин не проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 більше року,суд вважає за необхідне відповідачів визнати такими,що втратили право користування житловою площею у зазначеному будинку .
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд,
Позовну заяву задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати такими,що втратили право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідачів.Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений 27.07.2019р.

Суддя: С.І. Оладько