Ухвала

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 531/1288/17

провадження № 61-12314ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Косик С. М, та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Бондаревської С. М., Кузнєцової О. Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланнівська МТС», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланнівська МТС» (далі - ТОВ «Ланнівська МТС»), третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10 вересня 2012 року між нею та ТОВ «Ланнівська МТС» було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,22 га, розташованої на території Верхньоланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, за умовами якого відповідач повинен був сплачувати орендну плату в розмірі 2 308,41 грн на рік з урахуванням індексації у строк від 01 серпня до

31 грудня кожного року.

Посилаючись на те, що вона жодного разу не отримувала орендну плату від відповідача, на її неодноразові звернення відповіді не було, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь борг по орендній платі в сумі 6 925,23 грн, пеню в сумі 168,51 грн, інфляційні втрати в сумі 2 278,40 грн, 3% річних за весь час прострочення в сумі 207,75 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня

2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня

2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2019 року, у якій вона просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, оскільки справа має для неї виняткове значення.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 9 399,89 грн та станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100==192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про виняткове значення вирішення спору для заявника

Посилання на те, що справа має виняткове значення для заявника, є необгрунтованими та зводяться до незгоди з ухваленими судовими рішеннями. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів обгрунтованих доводів,в чому полягає для нього виняткове значення справи, сама по собі вказівка на це у касаційній скарзі не є підставою для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від

12 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ланнівська МТС», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик