Справа № 183/2726/18
№ 2/183/454/19

У Х В А Л А
18 лютого 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання недійсними правочинів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності, -
за участю учасників справи:
представника позивача ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_5,-

11 травня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання недійсними правочинів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності.
14 травня 2018 року відкрите провадження у справі.
У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147- VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в звязку з чим, судом здійснюється розгляд справи за правилами загального позовного провадження, триває підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року залучено в якості третьої особи у даній цивільній справі приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6.
12.11.2018 року до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів (том 2 а.с.81-82), у якому останній просив суд витребувати з Державної прикордонної служби України відомості про перетин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державного кордону України в період з 22.12.2012 року по 11.05.2018 року. Таке клопотання відповідач обґрунтовує тим, що вказана інформація має доказове значення щодо предмета доказування і може підтвердити те, що позивачі не мали жодної матеріальної скрути, на яку вони посилаються як на головну підставу свого позову щодо визнання правочинів недійсними. Отримати такі відомості самостійно відповідач позбавлений можливості, що підтверджується відповіддю компетентної особи на адвокатський запит, а тому посилаючи на вимоги ч.1 ст. 84 ЦПК України, звернувся до суду з зазначеним клопотання.
В підготовчому судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення такого клопотання, при цьому зауважив, що його довіритель ОСОБА_2 працює у сфері надання туристичних послуг, а тому інформація щодо перетину нею кордону України буде повязана виключно з такою діяльністю та не спростує доводи, на які вона посилається, як на підставу свого позову.
Відповідач та його представник своє клопотання про витребування доказів підтримали, наполягали на його задоволення з підстав, зазначених у ньому.
Суд, вислухавши думку часників справи, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначене поняття доказів, такими у цивільному процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч.1,2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Частинами 1 та 2 ст. 84 ЦПК України встановлено право учасника справи подати клопотання про витребування доказів, у разі неможливості самостійно надати докази, однак у клопотанні повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується;
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
В свою чергу, відповідачем надано достатньо даних про виконання ним вимог п.4 ч.2 ст. 84 ЦПК України щодо вжиття заходів для самостійного отримання доказу з Державної прикордонної служби, однак запитувана інформація обмежена доступом (а.с.83).
Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про витребування доказів обґрунтоване, однак підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне витребувати відомості щодо перетину позивачами державного кордону України в період з 22.12.2012 року по день їх звернення до суду з даним позовом, тобто по 11.05.2018 року.
При цьому, суд розяснює особам, у яких знаходяться докази, вимоги ч.ч. 6, 7 ст. 84 ЦПК України, у відповідності до яких будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду, а у разі неможливості подання доказу у встановлені судом строки, особа, у якої знаходиться доказ повинна повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 84, 197, 260 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_5 про витребування доказів задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Суддя Сорока О.В.