Справа № 132/1201/18
Провадження № 22-ц/801/1476/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуСправа № 132/1201/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., Зубка А.Д. та його представника - адвоката Піпка А.М., представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Анатолія Володимировича на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Калинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просить оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, померлим. Початком оголошення ОСОБА_3 померлим, вважати день набрання законної сили даним рішенням суду.

В обґрунтування цієї вимоги зазначає, що заявник ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які у зв`язку з військовим обов`язком батька, виїхали в 1990 році проживати до Російської Федерації. Повернувшись в 1996 році назад, стали проживати в селі Сальник Калинівського району Вінницької області. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_5 , яка після своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові - його батькові ОСОБА_3 , який його фактично прийняв, вступивши у володіння, передавши спадковий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно розписки від 11.11.1997 р. у тимчасове користування ОСОБА_6 . Після цього, батько повернувся до Російської Федерації, і востаннє приїзжав у село Сальник в 2000 році, де побувши два тижня, назад повернувся до Росії. З цього часу, місцезнаходження батька невідоме, будь-який зв`язок відсутній, останній жодного разу не телефонував, листів не писав, іншим способом про місце свого перебування не повідомляв. Розшук бажаного результату не дав. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24.11.2016 р. ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім з 01.01.2001р. Посилаючись на вимоги ст.47 ЦК України, з метою вирішення питання щодо оформлення права власності на спадкове майно, просить задовольнити заяву.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою задоволено.

Оголошено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, померлим.

Початком оголошення ОСОБА_3 померлим, вважати день набрання законної сили даним рішенням суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Власюк А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою залишити без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Сальник Калинівського району Вінницької області та його батьками є: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.10.1984 р. Сальницькою сільською радою Калинівського району Вінницької області та паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 07.10.2004 р. Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся заявника ОСОБА_5 , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 15.09.1997р. виконкомом Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницької області та Запис акту про народження № 25 від 20.11.1960р.

Відповідно до заповіту, посвідченого 26.10.1991р. виконкомом Кіровської сільської Ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області, померла ОСОБА_5 заповіла все своє майно синові ОСОБА_3 .

Згідно розписки, посвідченої 11.11.1997 р. Кіровською сільською Радою народних депутатів Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_3 дозволив ОСОБА_6 у період з 11.11.1997р. по 05.11.1998 року проживати у успадкованому після смерті матері будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24.11.2016 року, після цього ОСОБА_3 повернувся до Російської Федерації, і востаннє приїзжав у село Сальник Калинівського району Вінницької області лише в 2000 році, де побувши два тижня, повернувся назад до Росії. З цього часу, місцезнаходження останнього невідоме, розшук який проводили його близькі та рідні жодного результату не дав.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24.11.2016 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Польова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, останнє відоме місце проживання якого с. Сальник Калинівського району Вінницької області, визнаний безвісно відсутнім з 01.01.2001 року.

Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Згідно із статтею 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Статтею 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до змісту зазначеної норми кожна з цих підстав є самостійною для визнання особи такою, що померла, і в залежності від підстав визнання особи, такою що померла, визначається строк, протягом якого мають бути відсутні відомості про особу у місті її постійного проживання.

Згідно зі статтею 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (зі змінами від 25 травня 1998 року) № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Розглядаючи заяву про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції зазначенні положення до уваги не взяв, та дійшов помилкового висновку про розгляд заяви в порядку окремого провадження, оскільки в даному випадку існує спір про право заявника на спадкування, і це право оспорюється іншою особою, зокрема, ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України, роз`яснивши, що заявник вправі подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Власюка Анатолія Володимировича задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Калинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про оголошення фізичної особи померлою залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 576,30 грн. судового збору сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко