Єдиний унікальний номер 226/1626/18 Номер провадження 22-ц/804/1170/19

Єдиний унікальний номер 226/1626/18
Номер провадження 22-ц/804/1170/19
Головуючий у 1 інстанції Редько Ж.Є.
Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Космачевської Т.В., Санікової О.С.

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу №226/1626/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року (суддя Редько Ж.Є.), ухваленого в приміщенні суду в м.Мирноград Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до договору №260И/08-7 від 27.06.2008, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 , останній отримав кредит в сумі 20350 євро, що за в еквіваленті складає 155225,83 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік з терміном повернення кредиту 26.06.2030.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та відповідачем 27.06.2008 було укладено іпотечний договір № 260И/08-7, який посвідчено приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу за реєстровим №5646, предметом якого є житловий будинок зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 82 кв.м., та земельна ділянка загальною площею 612 кв.м., призначена для цілей будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за станом на 20.03.2017р. заборгованість за кредитом склала 696107,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17840,82 євро, за відсотками за користуванням кредитом 5520,23 євро, за комісією 4667,99 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 16481,15 грн.

Рішенням Димитровського міського суду від 29.12.2015 року з відповідача на користь банку була стягнута заборгованість за кредитом у розмірі 462666,61 грн. Станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, а рішення суду не виконаним.

Уточнивши позовні вимоги (а.с.124), ПАТ «ВіЕйБі Банк» просив суд у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 260И/08-7 від 27.06.2008 у розмірі 696107,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17840,82 євро, за відсотками за користуванням кредитом 5520,23 євро, за комісією за РО 4667,99 грн, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 16481,15 грн., звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 : житловий будинок АДРЕСА_1 зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею АДРЕСА_2 кв. АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 612 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 , за тією ж самою адресою шляхом продажу на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» не погодився з даним рішенням суду першої інстанції та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилається на статті 525, 526, 589 ЦК України, статті 1, ч.1 ст.7, ст.33 Закону України «Про іпотеку» як на правову підставу своїх вимог та зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 09.09.2014 року у справі №3-71гс14, згідно якої звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст.599 ЦК України.

Звертає увагу, що позивачем неодноразово надавались письмові пояснення, щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки відповідно до вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», щодо застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а саме те, що мораторій не звільняє від виконання зобов`язання, а є відстроченням виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений час. Встановлений законом мораторій не позбавляє права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, підписаний його представником ОСОБА_2 С ОСОБА_3 , в якому зазначає, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» фактично змінив строк виконання зобов`язання, оскільки звернувшись з відповідним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом та отримав у 2015 році рішення суду про задоволення його вимог. Таким чином, після направлення відповідачу позову про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором та прийняття рішення судом у цій справі, кредитний договір припинив дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №61-2404св18. Враховуючи викладене, визначений позивачем розмір заборгованості є безпідставним та незаконним.

Крім того, нарахування та стягнення пені/штрафів за несвоєчасне погашення кредиту є незаконним та безпідставним, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено заборону на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості, а відповідач проживає в м.Мирноград (Димитров) Донецької області, яке внесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р.

Посилається на п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, та зазначає що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, але встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.

Зазначає що, загальний розмір вимог та всі його складові не відповідають встановленому рішенням суду розміру заборгованості з урахуванням часткового виконання цього рішення суду.

Щодо способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону, позивач помилково ототожнив два різні способи звернення стягнення на предмет іпотеки, що не відповідає приписам статей 39 Закону України «Про іпотеку», адже відповідно до зазначеної норми існує два різні способи реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу.

Посилається на правові висновки Верховного Суду України в постанові від 08.06.2016 року у справі № 6-1239цс16), від 13 травня 2015 р. (№ 6-53цс15, 6-63цс15), 16 вересня 2015 р. (№6-495цс15 та 6-1193цс15), 27 травня 2015 р. (№ 6-332цс15), 10 червня 2015 р. (№ 6-449цс15), 7 жовтня 2015 р. (№ 6-1935цс15), 21 жовтня 2015 р. (№ 6-1561цс15), 4 листопада 2015 р. (№ 6-340цс15), 3 лютого 2016 р. (№ 6-2026цс15) та зазначає, що позивачем не було надано звіт про оцінку вартості предмета іпотеки, як того вимагає Закон України «Про іпотеку», а тому рішення суду є законним та обґрунтованим.

Звертає увагу, що позивач в позовній заяві не визначив порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а проведення прилюдних торгів та процедура продажу відповідно до Закону України «Про іпотеку» є різним за своєю суттю та взаємовиключними, проте позивач до початку розгляду справи позовні вимоги не змінив.

В судове засідання апеляційного суду, що проводилось в режимі відеоконференції з Шостим апеляційним адміністративним судом та Димитровським міським судом Донецької області представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Скобліков С.О. просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 260И/08-7, відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі потреби у сумі 20350 євро, що еквівалентно 155225 грн 83 коп. за курсом НБУ на момент укладення цього договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік, на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу на придбання нерухомого майна та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кінцевим терміном повернення кредиту 26.06.2030, що підтверджується відповідним договором, графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, детальним розписом загальної вартості платежів, розрахунком банку про заборгованість, додатком до кредитного договору (том 1 а.с.7-10, 11-17, 18-21, 22-31).

З 18.05.2010 Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», є правонаступником попереднього товариства.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору, між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 27.06.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий № 5647, згідно з яким іпотекодавцем в іпотеку ВАТ «ВіЕйБі Банк» передано житловий будинок зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 82 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний житловий будинок, загальною площею 612 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_1 (том 1 а.с.32-39).

Рішенням Димитровської міської ради від 10.02.2016 року №УП/5-15 «Про перейменування вулиць і провулків міста Димитрова» вул.Чичеріна в м.Димитров перейменовано на вул.Янтарна.

Постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 №1352-УШ «Про перейменування деяких населених пунктів» у Донецькій області м.Димитров перейменовано нам м.Мирноград.

Предметом договору іпотеки від 27.06.2008 року є житловий будинок, зазначений у п.2.1 іпотечного договору, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.06.2008 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий №5641. Витяг про реєстрацію правочину від 27.06.2008 №6149988 (п.2.2 іпотечного договору) (том 1 а.с.32, 74, 128, 129).

Також предметом іпотеки є земельна ділянка, зазначена у п.2.1 іпотечного договору, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.06.2008 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий №5643. Витяг про реєстрацію правочину від 27.06.2008 року №6150194 (п.2.2 іпотечного договору) (том 1 а.с.32, 73, 128, 129).

Відповідно до п.2.3 іпотечного договору оціночна вартість житлового будинку, що є предметом іпотеки, становить 180948,00 грн. згідно зі звітом про експертну оцінку від 04.06.2008 року; вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки, згідно із звітом про експертну оцінку від 05.06.2008 року становить 2978,40 грн. Загальна вартість предмету іпотеки складає 183926,40 грн. (том 1 а.с.33).

Згідно із п.2.11 іпотечного договору після укладення цього договору (в день його укладення) за повідомленням іпотекодержателя обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (том 1 а.с.33).

Обтяження зазначеного майна іпотекою зареєстровано 17.04.2008 року у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, про що свідчить Інформаційна довідка з вказаних реєстрів, виготовлена за станом на 11.07.2018 року (том 1 а.с.128-130).

За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29.12.2015 року по справі №226/2587/15-ц з ОСОБА_1 на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором № 260И/08-7 від 27.06.2008 року, яка виникла станом на 03.08.2015 року, а саме: за кредитом та відсотками 460347,6 грн., що еквівалентно 19742,94 євро, за комісією 1552,3 грн., за пенею 766,71 грн., а всього 462666,61 грн. Рішення набрало законної сили 11.06.2016 року (том 1 а.с.76-78).

Згідно за інформацією Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.09.2018 року, на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист №2/226/1159/2015, виданий 11.04.2016 року Димитровським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 462666,61 грн.

09.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документу стягувачу, залишок боргу за виконавчим документом становив 426880,47 грн., що також підтверджується копією наведеною постанови (том 1 а.с.75, 169, 170).

Згідно із розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 перед ним за станом на 20.03.2017 за кредитом складає 17841,82 євро, за відсотками за користування кредитом 5520,23 євро, за комісією за РО 4667,99 грн та штраф за несвоєчасне погашення кредиту 16481,15 грн, а всього 696107,74 грн (том 1 а.с.7-10).

Згідно із розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за станом на 15.11.2018 року складає: за кредитом 17840,82 євро, за відсотками за користуванням кредитом 8100,77 євро, за комісією 7603,59 грн., за штрафом за несвоєчасне погашення кредиту 31639,16 грн. (том 1 а.с.165-168).

03.04.2017 року банком на адресу відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , надіслана вимога про повернення коштів з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка відповідно до рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення, отримана 11.04.2017 року особисто відповідачем (том 1 а.с.161, 162).

Відповідач ОСОБА_1 з 20.01.1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та має на утриманні двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю другої групи, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають разом з батьками та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвами про шлюб, про народження дітей, довідками виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 20.09.2018 року, актом огляду МСЕК (том 1 а.с.66, 67, 68, 69).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановив факт невиконання боржником основного зобов`язання але послався на те, що позивачем не доведена, з наданням належних та допустимих доказів, вартість іпотечного майна на час звернення з даним позовом до суду.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст.12 Закону У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Як зазначено вище, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору, між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 27.06.2008 року укладено іпотечний договір. Згідно договору іпотекодавцем в іпотеку ВАТ «ВіЕйБі Банк» передано житловий будинок та земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний будинок (том 1 а.с.32-39).

Згідно п.2.3.3 (на який відсилає і п.7.4.2) іпотечного договору, оціночна вартість житлового будинку, що є предметом іпотеки, становить 180948,00 грн., згідно зі звітом про експертну оцінку від 04.06.2008 року; вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки, згідно із звітом про експертну оцінку від 05.06.2008 року становить 2978,40 грн. Загальна вартість предмету іпотеки складає 183926 гривень (том 1 а.с.33).

Як визначив Верховний Суд в постанові від 11 червня 2018 року по справі №523/7665/14-ц (провадження № 61-617ск18): «виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуги тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні проводиться за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження мають право заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж та, що зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, вартість майна змінилася.

Таким чином, визначення початкової ціни предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) дійшла висновку про те, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень».

Слід також зазначити, що ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», з 04.02.2019 року (згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018 року) діє в новій редакції, і передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

- спосіб реалізації предмета іпотеки;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

Крім того, дану статтю Закону доповнено частиною другою, яка зазначає, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позову через недоведеність позивачем вартості іпотечного майна, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, що згідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Вирішуючи справу по суті колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 260И/08-7 від 27.06.2008 року, яка виникла за станом на 03.08.2015 року у розмірі 462666,61 гривень (том 1, а.с.76-78).

Згідно інформації з Мирноградського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.09.2018 року на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист №2/226/1159/2015, виданий 11.04.2016 року Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 462666,61 гривень (том 1, а.с.75).

09.08.2018 року постановою старшого державного виконавця Сідак О.В. повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника будь-яких доходів на які може бути звернуто стягнення. (том 1, а.с.169).

09.08.2018 року постановою старшого державного виконавця Сідак О.В. виправлено описку у процесуальному документі (постанова від 09.08.2018 року) та зазначено, що залишок боргу за виконавчим документом становить 426880,47 гривень. (том 1, а.с.170).

За приписами статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599 - 601, 604 - 609 ЦК України) не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення.

Також відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (надалі - Закону про іпотеку), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку).

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону про іпотеку).

Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №12-117гс18, наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи викладене, а також фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» наявне право на задоволення вимог за основним зобов`язанням (договором №260И/08-7 від 27.06.2008 року, укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 ), дія якого не припинена, оскільки рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29.12.2015 року виконано не в повному обсязі, і вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом продажу на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки майна проведеної суб`єктом оціночної діяльності, підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зокрема зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Звертаючись з даним позовом Банк виходив з того, що станом на 20.03.2017р. заборгованість за кредитом склала 696107,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17840,82 євро, за відсотками за користуванням кредитом 5520,23 євро, за комісією 4667,99 грн., штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту 16481,15 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Димитровського міського суду від 29.12.2015 року, позов Банку до ОСОБА_1 задоволено частково, та стягнуто з останнього заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 462666,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками в розмірі 460347,60 грн., що еквівалентно 19742,94 євро, за комісією 1552,30 грн., пенею 766,61 грн.

При цьому суд, застосував вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. щодо мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями і відмовив у стягненні неустойки, нарахованої Банком після 14.04.2014р. в розмірі 12292,18 грн. (том 1 а.с.76-78).

Рішення набрало законної сили і було звернено до виконання.

В матеріалах справи міститься інформація Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.09.2018 року, з якої вбачається, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист №2/226/1159/2015, виданий 11.04.2016 року Димитровським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 462666,61 грн. 09.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документу стягувачу, залишок боргу за виконавчим документом становив 426880,47 грн., що також підтверджується копією наведеною постанови (том 1 а.с.75, 169, 170).

Як зазначив в своїй постанові від 14.02.2018 року по справі №61-2404св18 Верховний Суду, після направлення відповідачу позову про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором та прийняття рішення судом у цій справі, кредитний договір припинив дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Таким чином, доводи відповідача у відзиві про те, що позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» фактично змінив строк виконання зобов`язання, оскільки звернувся з відповідним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом та отримав у 2015 році рішення суду про задоволення його вимог, заслуговують на увагу.

Визначаючи загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки слід виходити саме з наявної на час звернення з даним позовом фактичної заборгованості, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і яка дорівнює: за кредитом і відсотками 4036956 грн., за комісією 1552,30 грн., пенею 766,61 грн., а разом 426880,47 грн.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними посилання представника відповідача ОСОБА_7 у відзиві на апеляційну скаргу щодо застосування Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (том 2, а.с.37)

Відповідно до ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, м.Димитров (Мирноград) Донецької області відноситься до таких населених пунктів (пункт 8 Переліку).

Предметом договору іпотеки від 27.06.2008 року є житловий будинок, зазначений у п.2.1 іпотечного договору, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.06.2008 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий № 5641. Витяг про реєстрацію правочину від 27.06.2008 № 6149988 (п.2.2 іпотечного договору).

Також предметом іпотеки є земельна ділянка, зазначена у п.2.1 іпотечного договору, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.06.2008 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий № 5643. Витяг про реєстрацію правочину від 27.06.2008 №6150194 (п.2.2. іпотечного договору).

Таким чином право іпотекодержателя ПАТ «ВіЕйБі Банк» на реалізацію предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах має бути зупинено на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до п/п «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в постанові апеляційного суду зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. платіжним дорученням №1333378 від 20.06.2018 року, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15662,42 грн. платіжними дорученнями №88071 від 26.02.2019 року та №78121 від 22.04.2019 року. Загальна сума сплаченого позивачем судового збору становить 17424,42 гривень.

З врахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає стягненню судовий збір у зазначеному розмірі розмірі 17424, 42 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 260И/08-7 від 27 червня 2008 року, в розмірі 426880 (чотириста двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 47 коп., яка складається з заборгованості:

- за кредитом і відсотками в розмірі 424561,26 грн.,

- за комісією в розмірі 1552,3 грн.,

- за пенею в розмірі 766,61 грн.;

звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: житловий будинок зо всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 82 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та земельну ділянку, загальною площею 612 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , що належать ОСОБА_1 на праві власності, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки майна проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню під час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судовий збір у сумі 17424 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 42 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: Т.В. Космачевська

О.С. Санікова

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв