КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 760/15723/18

провадження № 22-ц/824/9023/2019

12 липня 2019року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Каплі Аліни Степанівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року в складі судді Лазаренко В. В.,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві на свою користь матеріальну шкоду в сумі 31 597,37 грн.

Посилався на ті підстави, що 13.09.2015 року о 02 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Дегтярівській, 2, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не забезпечив безпеку маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan Base 1.4.», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Автомобіль марки «Dacia Logan Base 1.4.», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.

Відповідно до довіреності від 01.06.2018 р., посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Хоменко Т.Л., зареєстровану в реєстрі за №50, ОСОБА_3 уповноважила його від її імені подавати заяви, в тому числі позовні заяви з правом їх підпису, а також отримувати належні їй грошові кошти у випадку вчинення пошкоджень транспортного засобу іншими особами в результаті ДТП.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків інспектора патрульної служби, а тому відповідно до ч.2 ст. 1172 ЦК України відповідальною за шкоду особою є Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 65/02.03.17 від 21.03.2017 р., вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля марки Dacia Logan Base 1.4.», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 31 597,37 грн. Позивачем було понесено додаткові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7089750.

ПрАТ «СК «Україна» з 01.07.2015 р. позбавлена членства в МТСБУ.

Посилаючись на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним, потерпілий вправі відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, просив стягнути заподіяну шкоди з відповідальної за шкоду особи - Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Капля А. С. просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року та ухвалити нове рішення , яким задовольнити позов ОСОБА_1 , стягнувши з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінених деталей, що складає 12 067,02 грн.

Також просить стягнути з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві 4 850 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Свої доводи мотивує тим, що відповідно до положень ст. 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому у ПрАТ "СК "Україна" не виникає обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Вважає помилковим твердження суду першої інстанції про передчасність пред`явлення такого позову, оскільки саме на ПАТ "СК "Україна", як страховика відповідача, покладений відповідний обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду в межах суми страхового відшкодування.

З огляду на викладене вважає, що сума відшкодування має бути зменшена до 12 067,02 грн, а саме на вартість деталей, що підлягали заміні, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві - Бабатенко Г. П. просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначила, що в позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а лише просив стягнути суму, яку повинен був сплатити страховик.

Тобто, позивач намагається змінити предмет позову в суді апеляційної інстанції.

При цьому позивач не надав жодних доказів про суму, яку виплатила страхова компанія за пошкоджений транспортний засіб, не надав оцінку пошкоджень транспортного засобу безпосередньо страховою компанією, а також доказів того, що під час ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Управлінням патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві. За таких обставин компенсація різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням повинна бути відшкодована безпосередньо водієм, якого було визнано винним у ДТП.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.09.2015 о 02 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Дегтярівській, 2, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не забезпечив безпеку маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Dacia Logan Base 1.4.», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2015 р. між Автогосподарством ГУ МВС України в м. Києві (страхувальник) та ПрАТ "СК "Україна" ( страховик) укладено полісу "АІ/7089750 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 50).

Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_1 ; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за заподіяну шкоду майну становить 50 000 грн, франшиза - 0 грн.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , у період з 15.04.2015 по 07.11.2015 він проходив службу в міліції на посаді інспектора патрульної служби роти №10 батальйону №2 Управління патрульної служби МВС України у м. Києві та мав спеціальне звання рядовий міліції. Дане ДТП було скоєно під час виконання ним своїх службових обов`язків.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив відшкодувати за рахунок особи, відповідальної за завдану шкоду, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Dacia Logan Base 1.4.», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, який відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 65/02.03.17 від 21.03.2017 р. складає 31 597,37 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не звертався до страховика відповідальної за шкоду особи та не отримав відмову у виплаті страхового відшкодування.

При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Припинення членства ПрАТ "СК "Україна" в МТСБУ не звільняє останнього від виконання свого зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Судом встановлено, що позивач не звертався до страховика з метою отримання страхового відшкодування (вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу). Матеріали справи не містять доказів визначеного страховиком розміру страхового відшкодування по даному страховому випадку.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позовних вимог з приводу стягнення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу по справі заявлено не було, доводи позивача, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становитиме 19 530,35 грн ґрунтуються на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк