Ухвала

Іменем України

22 липня 2019 року

місто Київ

справа № 676/6118/15-ц

провадження № 61-13378ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року у складі судді Швець О. Д. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АКБ «Індустріалбанк») про визнання недійсним договору іпотеки та припинення іпотеки відповідно до положень статті 225 ЦК України.

Позов обґрунтовувався тим, що 23 вересня 2008 року нею підписаний договір іпотеки № 23430/16/з, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку житловий будинок загальною площею 402, 7 кв. м, що знаходиться за номером АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0, 1230 га, розташовану на АДРЕСА_1 . Договір іпотеки укладений з метою забезпечення кредитного договору, підписаного з ОСОБА_2 . Позивачка зазначає, що спірний договір іпотеки укладений у період, коли вона перебувала у пригніченому стані після смерті чоловіка, а тому в момент підписання договору іпотеки не могла усвідомлювати значення своїх дій.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року у задоволенні позову про визнання недійсним договору іпотеки від 23 вересня 2008 року №23430/16/з, що укладений між Акціонерним банком «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Кахній Л. І., зареєстрований в реєстрі за № 1827, та припинення іпотеки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, що розташована в с. Жовтневе , Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , за договором іпотеки від 23 вересня 2008 року № 23430/16/з, укладеним між Акціонерним банком «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Кахній Л. І., зареєстрованим в реєстрі за № 1826, відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовувались тим, що позивач, звернувшись 11 вересня 2015 року з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, пропустила строк звернення до суду, докази, що свідчать про поважність причини пропуску такого строку, позивач не надала, тому в задоволенні позову про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено з підстав пропуску позивачем позовної давності, підстав для поновлення строку судами не встановлено. Судом апеляційної інстанції зазначено, що враховуючи відсутність будь-яких відомостей щодо хворобливого стану ОСОБА_1 , починаючи з вересня 2009 року, саме з цього часу (з вересня 2009 року) вона об`єктивно могла довідатися про порушення свого права, виходячи з можливості усвідомлення того факту, що її волевиявлення при укладенні іпотечного договору не було вільним (у зв`язку з хворобою) і не відповідало її внутрішній волі.

09 липня 2019 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про пропуск позивачем строку на звернення до суду з цим позовом є помилковим, оскільки про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналася лише у 2015 році під час проходження лікування, у зв`язку з чим, на думку заявника, суди першої та апеляційної інстанцій невірно встановили фактичні обставини щодо початку перебігу строків.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Судами встановлено, що 23 вересня 2008 року між Акціонерним банком «Експрес-Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 23430/16/к, відповідно до якого позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 50 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення - до 23 вересня 2015 року.

23 вересня 2008 року між Акціонерним банком «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 23430/16/з, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Кахній Л. І. На умовах договору для забезпечення виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії від 23 вересня 2008 року № 23430/16/к, який укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно - домоволодіння, яке складається із житлового будинку загальною площею 402, 7 кв.м, що знаходиться за номером АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,1230 га, розташовану на АДРЕСА_1 .

30 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про перегляд заочного рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2010 року у справі № 2-1391/2010 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь Акціонерного Банку «Експрес-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 605,34 дол. США та звернення стягнення на предмет іпотеки. За заявою ОСОБА_1 зазначене рішення скасовано та 01 червня 2012 року ухвалено інше рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до записів медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з психічним розладом протягом 2008-2009 років, останній запис здійснено лікарем 18 серпня 2009 року. Інших записів щодо хвороби психічного характеру у позивача з серпня 2009 року медична картка не містить.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач, звернувшись 11 вересня 2015 року з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, пропустила строк звернення до суду, докази, що могли свідчити про поважність причини пропуску такого строку, позивач не надала.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення ЄСПЛ від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Оскільки право на позов у ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки та припинення іпотеки з підстав статті 225 ЦК України, виникло з часу укладання 23 вересня 2008 року договору іпотеки, а позивач звернувся до суду з позовом лише у вересні 2015 року, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Наведені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду, правомірно відхилені судами першої та апеляційної інстанцій, оскільки не підтверджені позивачем належними доказами, які б свідчили про їх поважність.

Ураховуючи наведене, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, висновки цього суду про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Крім того, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального та процесуального права судами першої й апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», про визнання недійсним договору іпотеки та припинення іпотеки, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко