БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/5135/19 провадження № 2/361/2966/19
У Х В А Л А

«17» липня 2019 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна колишнього подружжя,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року до суду надійшла наголошена вище позовна заява.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд здійснити розподіл між нею та відповідачем ОСОБА_2 спільного сумісного майна колишнього подружжя. Поділити земельну ділянку, площею 0,1100 га (цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер: НОМЕР_1 ) відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 21 квітня 2011 року. Залишити за нею на праві власності, із урахуванням інтересів дітей, квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до статей 4, 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Частинами першою, четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 803 грн. 00 коп.

Разом із тим, надані до позовної заяви матеріали не містять достатніх підстав вважати, що позивачем сплачено судовий збір у повному обсязі відповідно до розміру заявлених позовних вимог.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), (зі змінами та доповненнями), передбачено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: 1) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на час подання до суду позовної заяви розрахункова величина судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 768 грн. 40 коп.

Із копії договору купівлі-продажу квартири від 21 жовтня 2005 року видно, що відповідач ОСОБА_2 придбав спірну квартиру за 27 695 грн. 00 коп. Вартість спірної земельної ділянки взагалі не визначена позивачем.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 передбачено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

Таким чином, позивачу слід визначити вартість всього спірного нерухомого майна станом на час подання до суду позову й із урахуванням цього вирішити питання щодо оплати позовних вимог судовим збором у відповідному розмірі.

Крім того, у позові визначено спосіб захисту порушеного права, яка залишення спірної квартири у власності позивача. При цьому із наданих матеріалів вбачається, що речові права на квартиру зареєстровані за відповідачем.

Не вказано у позові також яким чином позивач просить суд здійснити розподіл спірної земельної ділянки, розмір часток позивача та відповідача у цьому нерухомому майні.

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо.

Позивачу слід уточнити спосіб захисту порушеного права, який як на її думку, повинен бути застосований судом.

Статтею 185 ЦПК України передбачено, - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку на усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 185, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву - залишити без руху.

Запропонувати позивачу до 24 липня 2019 року, але не пізніше ніж через десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, усунути вказані у ній недоліки, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Василишин