Справа №443/1479/17
Провадження №2/443/248/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря судового засідання Шальвіри І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_1 (онука, шлюбне прізвище « ОСОБА_1 »), що підтверджується записами в погосподарських книгах.Частка кожного становила 1/4 житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 - голова двору, якій на день смерті належала частка спірного житлового будинку. На випадок своєї смерті померла заповіту не складала. Відтак, її батько та син останньої - ОСОБА_3 успадкував майно (прийняв спадщину), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 .. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: частини житлового будинку надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (1/4 - як член колишнього колгоспного двору; 1/4 - успадкована після смерті матері). На випадок своєї смерті її батько заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги за законом, окрім неї є її мати та відповідно дружина померлого. Однак, остання на спадкове майно не претендує, окрім того відмовляється від належної їй частки у спірному житловому будинку Відтак, вона як єдиний спадкоємець за законом, звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , проте отримала відмову у видачі такого, у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи в її відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання за позивачем права власності цілісно на спірний житловий будинок.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги с. Дроховичі Жидачівського району Львівської області №656 від 02 серпня 2017 року, що станом на 30 червня 1990 року по АДРЕСА_1 рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_1 (онука, шлюбне прізвище « ОСОБА_1 »). Вказаний факт додатково підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 25 травня 1989 року, копія якого долучена до матеріалів справи /арк. справи 10-11/.

Згідно технічного паспорта від 12 грудня 2017 року(копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа вказаного будинку становить 85,5 кв.м.(житлова - 57,4 кв.м.). Рік забудови - 1960. Інвентаризаційна вартість - 259 633 грн. /арк. справи 7-9/.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 належав суспільній групі господарств «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_1 (онука, шлюбне прізвище « ОСОБА_1 »). Частка кожного члена двору становила 1/4.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 78 років, померла ОСОБА_4 - голова двору, про що 09 серпня 1990 року зроблено відповідний запис №30 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /арк. справи 6/.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла належна померлій (1/4 - як члену колгоспного двору) по АДРЕСА_1 .

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою №896, виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 09 жовтня 2017 року. Окрім того, з вказаної довідки встановлено, що разом з нею до дня її смерті і на день її смерті проживав її син - ОСОБА_3 /арк. справи 12/.

При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв син спадкодавця - ОСОБА_3 , оскільки як спадкоємець за законом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте юридично своїх прав не оформляв.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 48 років, в м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, помер ОСОБА_3 , про що 02 серпня 1993 року зроблено відповідний запис №41 та Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 02 серпня 1993 року, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 /арк. справи 5/.

Спадщина відкрилася в цей же день, 01 серпня 1993 року, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин).

Судом встановлено, що спадщина померлого складається із частини житлового будинку будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (1/4 - як члену колгоспного двору та 1/4 - успадкована після смерті матері).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_3 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою №894, виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 09 жовтня 2017 року. Окрім того, з вказаної довідки встановлено, що разом з ним до дня його смерті і на день його смерті проживала його дочка - ОСОБА_1 (позивачка по справі) /арк. справи 11-12/.

При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла дочка спадкодавця - ОСОБА_1 , оскільки як спадкоємець за законом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Разом з тим, постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №955/02-31 від 13 грудня 2017 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_3 на спадкове майно, у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом /арк. справи 4/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Окрім того, суд враховує, що поданою через канцелярію суду заявою, відповідач ОСОБА_2 засвідчила факт визнання нею позовних вимог позивача. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що остання відмовляються від належної їй частки (як члену колишнього колгоспного двору) на користь позивача, атому, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог ОСОБА_1 , щодо визнання за нею цілісно права власності на спірний житловий будинок.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: 81721, Львівська область, Жидачівський район, с. Дроховичі , паспорт серії НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: 81721, Львівська область, Жидачівський район, с. Дроховичі , паспорт серії НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 17 липня 2019 року.

Суддя З.М. Коліщук