Справа № 361/2503/19
Провадження № 2/361/2248/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 липня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:головуючого судді Селезньової Т.В.,при секретарі Яблонській В.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари без участі сторін цивільну справу за ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Богданіської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку А та господарських споруд: гараж-сарай Б, сарай-погріб В, вбиральня Г, колонка К, огорожа N,- що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за заповітом після сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вказаний вище житловий будинок належав її сестрі ОСОБА_3 та чоловіку сестри ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, її сестра за життя склала заповіт, яким заповідала все належнеїй майно позивачці.Позивачкає єдиною спадкоємицею, хто прийняв спадщину, у зв`язку з чим звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на Ѕ частину вказаний житлового будинку(спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 на день її смерті) з тих підстав, що ОСОБА_3 за життя не виділила своє частки у спільному сумісному майні подружжя, тому відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавиці на вказане спадкове майно.

Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач Богданівська сільська рада просила розглянути справу без участіпредставника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтв про народження і про укладення шлюбу- позивачка є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бровари Київської області.

Згідно заповіту від 13.04.2011 р. ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачці ОСОБА_5

Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

Інших спадкоємців за заповітом немає.

Згідно свідоцтва про шлюб спадкодавиця ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 17.11.1986р. , тобто спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом є її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як видно зі спадкової справи, позивачка у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подала до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Листом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 13.02.2018р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частину житлового будинку, ОСОБА_6 за життя не виділила своєї частки у спільному сумісному майні подружжя, а тому відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавці на Ѕ частку житлового будинку на її ім`я, не було надано документа на вищезазначений будинок.

Згідно рішення Богданівської сільської ради від 16.10.1996р., записів земельно-кадастрової книги № 1 та довідки від 13.02.2019р. ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4300га, із них: 0,2500га доля будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та 0,1800 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області.

Згідно Погосподарських книг села Богданівка за 2011-2015рр. та за 2016-2020рр. головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним у вказаному будинку проживала ОСОБА_3 , його дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності від 04.03.2011р. вбачається, що спірний житловий будинок А загальною площею 49,7 кв. м. та житловою площею 35,1 кв. м. з господарськими спорудами гараж-сарай Б, сарай-погріб В, вбиральня Г, колонка К, огорожа N,належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Згідно із довідкою від 10.12.2014р. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день своєї смерті дійсно була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , на день її смерті в будинку був зареєстрований за ОСОБА_4 , в будинку постійно проживав ОСОБА_4 .

Згідно ст.60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст.70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК Україниу разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Виходячи з того, що спірне майно набуте ОСОБА_4 за час шлюбу з спадкодавицею ОСОБА_3 , тобто є їхньою спільною сумісною власністю, то слід виходити з того, що кожен з співвласників має рівну з іншими співвласниками частку у спільному майні, тобто частка кожного з співвласників визначається як Ѕ.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщоінше прямо не випливаєіз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Уст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Таким чином, з наданих доказів встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя належала на праві власності Ѕ частка житлового будинку АДРЕСА_1 , який вона та її чоловік ОСОБА_4 набули у шлюбі і який був подружжям набутий у спільну сумісну власність.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За змістом ст. ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а при відсутності заповіту, або якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, або її не прийняв, або якщо він усунутий від спадщини, - то право на спадкування мають спадкоємці за законом.

Позивачка є спадкоємцем за заповітом, у визначений законом строк звернулася за прийняттям спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна через відсутність документа, який посвідчує право власності спадкодавиці на Ѕ частку спірного майна на її ім`я, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позивач , прийнявши спадщину після сестри ОСОБА_3 за заповітом, набула право власності на успадковане нею майно з законних підстав, в тому числі і на належну спадкодавцю Ѕ частку у вказаному нерухомому майні.

Щодо обраного позивачем способу захисту спадкових прав, то суд виходить з наступного:

Для даного випадку встановлено такий спосіб захисту спадкового права як подання позову про визначення частки спадкодавця у спільному майні. Разом з тим, позивачем обрано інший спосіб визнання права власності в порядку спадкування. Суд вважає можливим погодитись з обраним позивачем способом захисту спадкового права (шляхом визнання за нею права власності на успадковане нею майно, що належало спадкодавцю), враховуючи, що відсутній співвласник нерухомого майна, яке перебувало у спільній сумісній власності з спадкодавцем, відсутній спір з приводу визначення частки, відсутні інші спадкоємці, які б претендували на вказане майно. Тому суд вважає можливим задовольнити позов про визнання права власності на успадковане майно, не обмежуючись лише визначенням частки спадкодавця у спільному майні, що сприятиме процесуально економічному і найбільш ефективному захисту прав позивача.

Щодо об`єкту, на який визнається право власності, то суд виходить з того, що в межах цивільної справи вирішується питання належності права на об`єкт, а не його технічного складу, тому вказаний об`єкт права визначається у тому вигляді, як це має бути внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто без зазначення його технічного наповнення (переліку споруд), що є зайвим, і враховуючи, що судом в межах даної справи не розглядається спір щодо технічного складу вказаного об`єкту нерухомого майна. таке задоволення позову не означає його часткового задоволення. Позов в цілому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 355, 357, 368, 372, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити;

Визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 18.07.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова