ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1381/18
Номер провадження 22-ц/814/1166/19
Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року

м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 F адвоката ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Турченко Т.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформації, зобовFязання її спростувати та стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та, посилаючись на факт поширення відповідачем недостовірної та такої, що принижує його честь та гідність, інформації у листах, адресованих начальнику Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України ОСОБА_5, просив визнати недостовірною інформацію наступного змісту: «ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на постійному обліку в психоневрологічному диспансері»; «супруга являюсь його опікуном, йому до пенсії донараховують за це частину, якщо я опікун, як я можу сама з собою підписувати договір»; «колишній чоловік багато років знаходиться на обліку у психоневрологічному диспансері і не здатний усвідомлювати значення своїх дій».

ЗобовFязати відповідача у строк 5 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом направлення листа на адресу начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України ОСОБА_5 достовірну інформацію та вибачитися перед позивачем при свідках.

Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, направляючи звернення до начальника ГТУЮ в Полтавській області, відповідач реалізовувала свої права, передбачені Законом України «Про звернення громадян», а не розповсюджувала інформацію щодо позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача ОСОБА_2 F адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції в повній мірі не визначився з характером поширеної відповідачем інформації щодо позивача, не розмежував оціночних суджень від фактичних даних, тому у достатньому обсязі не дослідив питання наявності підстав, передбачених статтею 277 ЦК України, для визнання недостовірною поширеної відповідачем інформації та спростування її у спосіб, визначений позивачем. Також зазначає, що, відмовляючи у стягненні моральної шкоди, суд не взяв до уваги висновок судово-психологічної експертизи F 1089, як належний доказ заподіяння позивачу моральних страждань.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_6 просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом по справі встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_2 з 1990 року є інвалідом 1 групи по зору, яка повFязана з виконанням обов'язків військової служби, безстроково.

З 10 січня 2007 року по 29 грудня 2017 року сторони перебували у шлюбі.

01 грудня 2017 року між сторонами було укладено договір міни, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_7 право власності на належну йому 1/2 частину легкового автомобіля SKODA Fabia, 2011 року випуску, реєстраційний F ВІ 5204 ВК, в обмін на належну ОСОБА_7 квартиру за F 30 у будинку F 21 по провулку Братів Шеметів (стара назва F провулок Інтернаціональний) в місті Полтаві. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим F 1949.

23 та 24 січня 2018 року ОСОБА_7 подала до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ім`я начальника управління ОСОБА_5 заяви щодо надання правової оцінки (експертного висновку) договору міни від 01.12.2017 року та дій приватного нотаріуса ОСОБА_8 при його посвідченні.

Вказані звернення містять інформацію, що її просить спростувати позивач.

Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3).

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

За змістом статті 270 ЦК України особа має право на повагу до гідності та честі, що є її особистими немайновими правами.

Згідно частин першої, четвертої, сьомої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (частина третя статті 297 ЦК України).

Частиною четвертою статті 32 Конституції кожному гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації (пункти 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року F 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 F 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 р. за F 759/19497, до повноважень управління серед іншого віднесено організацію роботи установ нотаріату, перевірку їх діяльності та вжиття заходів до її поліпшення, здійснення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, контроль дотримання нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства (підпункт 4.36 пункту 4).

З тексту звернень відповідача до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вбачається, що вказана інформація була повідомлена нею не з метою посягання на честь та гідність позивача й доведення таких відомостей до інших осіб, а з метою перевірки діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_8, дотримання останньою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо посвідчуваних правочинів, що входить до компетенції данного органу.

За таких обставин за змістом статті 277 ЦК України такі звернення відповідача не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації, що виключає склад заявленного позивачем правопорушення та є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції, вірно встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов правомірного вісновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегією суддів не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незгоді представника позивача з ухваленим судовим рішенням й висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 F адвоката ОСОБА_3 F залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2019 року F залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

ОСОБА_9

Повне судове рішення складено 14 травня 2019 року.