Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи - ОСОБА_3 , Вільногірська міська рада Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власником Ѕ частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власником іншої Ѕ частини вказаної квартири є її син - ОСОБА_3 . Право власності ними набуте на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_1 від 04.02.2008 року видане Виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядження міського голови від 30.01.2008 року за № 17-р-08. За вказаною адресою окрім неї зареєстровано її синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також її цивільного чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З березня 2017 року і до теперішнього часу відповідач у квартирі не проживає, так як мешкає в іншому місці. У 2017 році відповідач поїхав до Республіки Польща на заробітки, і чи повернувся до України, їй не відомо, так як будь-яких стосунків з ОСОБА_2 вона не підтримує та з ним не спілкується на ґрунті сімейних непорозумінь між ними.

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування своєю часткою майна, в тому числі вона позбавлена можливості оформити субсидію.

Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття вказаної особи з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 26)

Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, та відзив на позов не подав (а.с. 34, 45), тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Третя особа - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. (а.с.27).

Третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, свого представника в судове засідання не направили, надали телефонограму про розгляд справи без участі їх представника. (а.с.46)

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, факт належності позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.02.2008 року (а.с. 12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.02.2008 року (а.с. 11)

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 з 26.08.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою № 1072, що видана 25.02.2019 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 9) та інформацією, наданою виконавчим комітетом Вільногірського міської ради від 01.04.2019 року за вих. № 753/0/2-19 (а.с. 16).

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується актом від 22.02.2019 року № 82, який складено депутатом Вільногірської міської ради Бундз О.Й., відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає більш ніж рік (а.с. 10).

Доказів на спростування вказаних обставин, а також факту проживання відповідача у квартирі, належній позивачці, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим, приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістомст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа у справі - ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , в якій з 26.08.2015 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з яким позивачка підтримувала шлюбні стосунки, без реєстрації шлюбу, у вказаній квартирі відповідач не проживає без поважних причин понад один рік, будь-яких правомочностей по володінню та користуванню цим житловим приміщенням не має, даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування спірним житловим приміщенням відповідачем суду не надано, тому ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 , а реєстрація відповідача в вказаній квартирі створює останнім перешкоди у користуванні цим житлом та розпорядження цим майном, тому позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 , що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 81, 128, 133, 141, 178, 247, 263- 265, 268, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи - ОСОБА_3 , Вільногірська міська рада Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 768 грн. 40 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова