Головуючий суду 1 інстанції - Колядов В.Ю.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 431/6056/17
Провадження № 22-ц/810/520/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Дронської І.О., Луганської В.М.,

учасники справи:

позивач - Малохатська сільська рада Старобільського району Луганської області, від імені якої в інтересах держави позов подано керівником Старобільської місцевої прокуратури Луганської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області

на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 15 травня 2019 року, постановлену у складі судді Колядова В.Ю. в м. Старобільську Луганської області,

за позовною заявою керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді недоодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області звернувся до суду із позовною заявою про стягнення збитків у вигляді недоодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення (кафе), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Для обслуговування зазначеного нежитлового приміщення (кафе) відповідачем фактично використовується земельна ділянка загальною площею 0,0235 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Малохатка та у відповідності до ч. 2 ст. 83 ЗК України є комунальною власністю. Малохатською сільською радою Старобільского району Луганською області відповідач неодноразово повідомлявся про необхідність оформлення у відповідності до норм законодавства права користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Згідно інформації Малохатської сільської ради Старобільского району Луганської області земельна ділянка загальною площею 0,0235 га використовується ОСОБА_1 для обслуговування нежитлового приміщення (кафе) без правовстановлюючих документів, договір оренди зазначеної земельної ділянки не укладався.

Розмір неотриманого позивачем доходу від орендної плати за використання відповідачем земельної ділянки за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року складає 7194,59 грн., про що свідчить розрахунок, здійснений Малохатською сільською радою Старобільского району Луганською області від 14.11.2017 року.

Відповідач у добровільному порядку завдані збитки не відшкодував, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Малохатської сільської ради Старобільского району Луганською області збитки у вигляді неодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 7194,59 грн.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 15 травня 2019 року зупинено провадження у справі за позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді недоодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

В апеляційній скарзі керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, який діє від імені і в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області просить скасувати ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 15 травня 2019 року та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права, зокрема, підставою для зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення іншої справи, а не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається. Суд першої інстанції в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не перевірив належним чином наявність справи на розгляді в суді, не вказав обставини, які б давали підстави для висновку, що наявність спору у справі про скасування державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку, виключає можливість подальшого розгляду справи по суті.

Також, в апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням по цивільній справі порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Провадження у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області відкрито 12.12.2017 року, отже справа перебуває на розгляді майже півтора року. Наведене свідчить про факт безпідставного затягування розгляду справи.

Прокурор зазначає, що суд зупинив провадження у справі з порушенням вимог законодавства, всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 липня 2019 року відповідачу у справі роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте від ОСОБА_1 не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 отримали копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу 06 липня 2019 року та 05 липня 2019 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Малохатська сільська рада Старобільського району Луганської області та керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області отримали 09 липня 2019 року та 04 липня 2019 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 липня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

15 липня 2019 року інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 15 травня 2019 року про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції в мотивувальній частині послався лише на п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 260 ЦПК України, в якій зазначено, що ухвала складається із вступної частини; описової частини; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Проте, ухвала суду від 15 травня 2019 року не містить мотивувальної частини, відсутні висновки суду, суд обмежився лише посиланням на норму процесуального закону.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Предметом позову у цій справі є стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу у розмірі 7194,59 грн., які завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року. Як під час звернення до суду із позовом, так і під час розгляду справи в суді позивачем та представником прокуратури надавалися відповідні докази.

Із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача заявлялося усне клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_1 до Малохатської сільської ради Старобільского району Луганською області, державного реєстратора Старобільської районної державної адміністрації Луганської області про скасування державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку, із наданням копії ухвали Старобільского районного суду Луганської області від 12 квітня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

При цьому, в матеріалах справи відсутня зазначена вище позовна заява ОСОБА_1 .

Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка, яка видана канцелярією Старобільського районного суду Луганської області про те, що 22.03.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Малохатської сільської ради Старобільского району Луганською області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації та визнання права власності на земельну ділянку, яку призначено до розгляду на 05.06.2019 року. Однак на вказаній довідці відсутній номер реєстрації вхідної (вихідної) кореспонденції суду. Крім того, згідно протоколу судового засідання та технічного запису судового засідання від 15 травня 2019 року учасниками справи не заявлялось клопотань про приєднання вказаної довідки до матеріалів справи і судом це питання не вирішувалося. Отже, судом порушено вимоги ЦПК України щодо приєднання до матеріалів справи вказаної вище довідки.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не проаналізував предмети та підстави позовів у справах,не встановив чи пов`язані вони між собою взагалі, як не обґрунтував, так і не навів мотивів існування об`єктивної неможливості розгляду даної справи та її вирішення на підставі доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до вирішення іншої справи.

Крім того, в порушення вимог п.6 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі, в резолютивній частині ухвали не вказав до вирішення якої справи зупиняється провадження у цій справі.

Також слід зазначити, що зупинивши провадження у справі, суд також порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з урахуванням обставин справи та таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 645/331/17.

Проте, як вбачається із матеріалів справи із дійсним позовом керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, який діє від імені і в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської областізвернувся до суду у грудні 2017 року та ухвалою Старобільського району суду Луганської області від 12 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 26 грудня 2017 року. В подальшому справа призначалася до судового розгляду неодноразово, отже розгляд справи триває більше півтора року, що всупереч зазначеним нормам права загальна тривалість провадження по вказаній справі в суді першої інстанції значно перевищила встановлені законодавством строки розгляду.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 261 ЦПК України передбачено, що ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Із протоколу судового засідання та технічного запису судового засідання від 15 травня 2019 року вбачається, що в судовому засіданні участь приймали прокурор Олійник К.М. та представник відповідача ОСОБА_2.

Отже, 15 травня 2019 року розгляд справи судом першої інстанції здійснювався за участю учасників справи.

Однак, судом ухвала від 15 травня 2015 року у встановленому законом порядку не проголошувалась, що підтверджується протоколом судового засідання та технічним записом судового засідання від 15 травня 2019 року (а.с. 242,247).

Враховуючи викладене, суд у порушення статті 251 ЦПК України, необґрунтовано задовольнив клопотання про зупинення провадження у справі, отже прийняв судове рішення, яке не відповідає гарантіям здійснення судового розгляду справи протягом розумного строку, без невиправданих затримок.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 251, 261,367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 15 травня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді І.О. Дронська

В.М. Луганська