КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №359/8050/18

17 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Ігнатченко Н.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Чирки С.С., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

08 жовтня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18.09.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які вкладені на банківському сайті http: www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом станом на 18 вересня 2018 року у сумі 32 474,11 грн., з яких: 6 935,22 грн. - тіло кредиту, 10 829,72 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 12 686,59 грн. - нарахована пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 522,58 грн. - штраф (процентна складова), позивач просив стягнути вказану заборгованість.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 781,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 422,23 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2019 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам ухвалене судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначала, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд в порушення вимог ч. 1 ст. 13, ст.ст. 81, 83, 89 ЦПК України, не урахував, що відповідачка заперечень проти позову Банка не подавала, розмір обчисленої Банком заборгованості, в тому числі нарахованих відсотків не оспорювала, факт укладення договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами банку не заперечувала, клопотання про призначення у справі економічної експертизи не заявляла, власного розрахунку заборгованості по процентам не навела. При цьому, позивачем було надано суду копію анкети-заяви від 18.09.2013 р., з якої чітко вбачається інформація щодо персональних даних відповідачки, її адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також із вказаної заяви вбачається, що відповідачка висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, в заяві зазначено що вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Вказувала на те, що у справі відсутні докази про те, що відповідачка зверталася до Банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами цього договору, в тому числі щодо зміни процентної ставки за користування лімітом.

З огляду на вищезазначене, вважала, що суд помилково відмовив у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Штронда А.М. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 вересня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Вказана заява містить особисті дані ОСОБА_1 , паспортні дані, місце проживання та контактний номер телефону (а.с. 9).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.09.2018 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , наданого позивачем, станом на 18.09.2018 року розмір заборгованості відповідачки перед Банком становить 32 474,11 грн., з яких: тіло кредиту - 6 935,22 грн., нараховані відсотки - 10 829,72 грн., нарахована пеня - 12 686,59 грн., заборгованість по судовим штрафам - 2 022,58 грн. (а.с. 6-8)

Задовольняючи частково позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», стягуючи із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7781,98 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 935,22 грн. та штрафу у розмірі 846,76 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт існування кредитних правовідносин між сторонами, відповідач належним чином не виконував зобов'язань за договором, вчасно не погашав заборгованість за договором, а тому наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, суд першої інстанції послався на те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності особи за одне й те саме порушення.

Рішення суду першої інстанції сторонами в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по нарахованих відсотках, суд першої інстанції послався на те, що розрахунок заборгованості, приєднаний до позову, в частині розміру боргу по сплаті процентів за користування кредитом не є належним, оскільки нарахування відсотків здійснювалося не у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, а іншого розрахунку з законними розмірами процентів за користування кредитом позивач не надав. Також, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що АТ КБ «ПриватБанк» не менш ніж за 7 днів починаючи з 1 червня 2015 року повідомив відповідачку про збільшення розміру процентів за користування кредитом, тому ОСОБА_1 була позбавлена права висловити свою незгоду з приводу такої зміни тарифів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідає вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Так, згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що в анкеті-заяві від 18.09.2013 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. У вказаній анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме вид картки, установлений розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач.

Згідно із наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором від 18.09.2013 року, укладеного між сторонами, станом на 18.09.2018 року, за період з 18.09.2013 року по 18.09.2018 року відповідачка здійснювала погашення кредиту, останyя сума була внесена 06.08.2018 року у розмірі 2 000,00 грн.

За період із 18.09.2013 року по 29.08.2014 року розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості становив 30,00 % та 30,00% відповідно; за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості становив 34,80 %; за період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості становив 43,20%. Тобто, банком в період з 01.04.2015 року по 18.09.2018 включно було збільшено розмір відсоткової ставки до 43,20 %.

Згідно з пункту 1.1.3.2.3. наданих суду Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з пункту 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. За умовами пункту 1.1.3.1.9. банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet-banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Із системного аналізу положень статей 5, 627, 629, 653 ЦК України випливає, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення розміру процентної ставки є правомірним.

У той же час, позивачем не надано доказів інформування відповідача про зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунку не менше ніж за 7 днів до введення змін, хоча як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, який не завірений належним чином та не може бути належним доказом виконання банком положень наданих ним же Умов та Правил надання банківських послуг, в період дії даного кредитного договору процентна ставка двічі збільшувалася (поточна і прострочена заборгованість).

Отже, змінивши розмір процентів за договором, позивач фактично змінив умови кредитного договору в односторонньому порядку без згоди відповідача.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В позовній заяві позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.09.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 18.09.2013 року містить лише анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію. Заява не містить даних про те, яку саме картку було видано банком відповідачці, її вид, строк дії та умови кредитування.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості за відсотками. Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Відсутні у справі докази щодо строку дії кредитної картки (строку дії договору). Крім того, розрахунок не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку.

Враховуючи встановлені обставини у справі, надані докази, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження отримання відповідачем картки, її виду, строку її дії, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 18.09.2013 року, зокрема, в частині заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 10 829,72 грн., які, з урахуванням вимог ст. 1048 ЦК України, підлягають нарахуванню до дня повернення позики.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було надано суду копію анкети-заяви від 18.09.2013 р., з якої чітко вбачається інформація щодо персональних даних відповідачки, її адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, а також, що із заяви вбачається, що відповідачка висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки надана позивачем на підтвердження укладення кредитного договору анкета-заява від 18.09.2013 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку не містить даних про те, яку платіжну картку відповідач отримав, її вид, строк дії та на яких умовах, так як вона містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , її контактну інформацію, при цьому наданий АТ «ПриватБанк» витяг з Тарифів стосується обслуговування кредитних карт «Універсальна», тоді як відомостей про те, що банк надав відповідачу картку «Універсальна» матеріали справи не містять та позивачем надано не було, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування процентів за відсотковими ставками встановленими вказаними Тарифами в межах строку дії договору, що відповідає строку дії картки.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які останній зазначає в позові та апеляційній скарзі.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення х додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Бориспільського районного суду м. Києва від 03 січня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по кредиту та комісії, та в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені не оскаржується сторонами, а тому не було предметом перевірки судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: