Справа № 157/1685/18 Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В. М.
Провадження № 22-ц/802/626/19 Категорія: 47 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - Гарбарчука О. О. , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до головного державного виконавця Камінь-Каширського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гарбарчука Олександра Олександровича, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 , про скасування постанови головного державного виконавця, акта про передачу майна стягувачу та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до головного державного виконавця Камінь-Каширського РВДВС ГТУЮ у Волинській області Гарбарчука О. О., ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_6 , про скасування постанови головного державного виконавця, акта про передачу майна стягувачу та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що при виконанні виконавчого листа №2-215/2011 від 13 липня 2011 року, виданого Камінь-Каширським районним судом, про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 42120 грн, 03 березня 2015 року державним виконавцем Камінь-Каширського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Гарбарчуком О. О. було накладено арешт на належну йому земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Для реалізації вказаної земельної ділянки на електронних торгах державним виконавцем було замовлено в експерта - суб`єкта оціночної діяльності, ОСОБА_6 висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, згідно з яким вартість земельної ділянки складає 51500 гривень. На його думку, така вартість земельної ділянки значно занижена та не відповідає дійсній її вартості, оскільки нормативно-грошова оцінка цієї земельної ділянки складає 73264,29 гривень, а ринкова вартість по м. Камені-Каширському значно більша, ніж вказана у висновку. Також зазначив, що копії звіту про оцінку майна він не отримував, а тому не міг ніяким чином оскаржити таку занижену вартість земельної ділянки. Крім того, в періоді з 02 по 19 серпня 2016 року, з 02 серпня по 04 жовтня 2016 року, з 02 по 17 листопада 2016 року, з 26 грудня 2016 року по 09 січня 2017 року він перебував на операційному лікуванні та проходив післяопераційну реабілітацію у Волинському обласному госпіталі ветеранів війни.

Зазначає, що державний виконавець його як боржника не повідомляв про дії з моменту проведення оцінки майна до 04 грудня 2018 року. Зокрема, не повідомлено про те, що не відбулися треті електронні торги, про заяву ОСОБА_4 щодо залишення за ним нереалізованого майна, про постанову і акт щодо передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу не за початковою вартістю земельної ділянки, та в матеріалах справи відсутні документи, які б це спростовували, а тому такі дії з реалізації майна вважає дискримінаційними і такими, що порушують право на мирне володіння власністю.

На підставі наведеного просив суд скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07 березня 2017 року №ВП48818133 та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_4 ..

03 січня 2019 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Даний позов мотивовано тим, що спірна земельна ділянка належить йому на праві приватної власності, оскільки була йому передана відповідно до постанови головного державного виконавця Камінь-Каширського РВДВС ГТУЮ у Волинській області від 07.03.2017 р. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2-215/2011 від 13.07.2011 р. Також зазначав, що в 2018 році йому стало відомо, що на даній земельній ділянці ОСОБА_5 збудовано фундамент під будівництво житлового будинку та пробито свердловину. Даний факт зафіксований актом обстеження від 03.01.2019 р. за №1/2.1-4, складеним працівниками Камінь-Каширської міської ради. Вважає такі дії ОСОБА_5 самовільним зайняттям земельної ділянки, порушенням його прав як законного власника цієї земельної ділянки. Тому просив суд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,10 га, шляхом знесення самовільно збудованого фундаменту. Привести вказану земельну ділянку у стан, який передував початку будівництва протягом 15 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року первісний позов ОСОБА_5 задоволено повністю. Скасовано постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07 березня 2017 року ВП №48818133 та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07 березня 2017 року ВП №48818133 складені головним державним виконавцем Камінь-Каширського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гарбарчуком О. О. Скасовано свідоцтво приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу Волинської області Горбачук А. А. від 19 березня 2017 року НВІ 122193, зареєстроване в реєстрі за №128 про передачу у власність земельної ділянки вартістю 36050 грн., яка знаходиться на АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 . Скасовано державну реєстрацію права власності земельної ділянки ОСОБА_4 , що знаходиться на АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , номер запису про право власності 19444221 від 09 березня 2017 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто із ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_5 1409 гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_4 та Камінь-Каширський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області подали апеляційні скарги, в яких просили рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суд не навів доказів на обгрунтування прийнятого рішення, відсутня оцінка аргументів, наведених сторонами, відсутнє мотивування застосування норм права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, що ОСОБА_5 був обізнаний із виконавчими діями щодо земельної ділянки, оскільки він неодноразово телефонував йому із пропозицією не забирати у нього дану земельну ділянку в рахунок боргу та пропонував за це гроші. Причому він сам зазначав про вартість земельної ділянки після проведення уцінки в розмірі 36050 грн, а також її початкову ціну, що свідчить про його обізнаність про виконавчі дії. У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, рішення суду просив скасувати.

Апеляційна скарга Камінь-Каширського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області обгрунтована тим, що повідомлення державного виконавця про результати визначення вартості чи оцінки майна було надіслано рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника, яка була зазначена у виконавчому документі, а тому первісний позивач вважається таким, що повідомлений про результати оцінки арештованого майна належним чином. Протягом визначеного Законом строку боржник результати оцінки майне не оспорив, тому вважається таким, що погодився з ними. Зазначено, що неможливо погодитись із висновками щодо неналежної якості квитанції про відправку рекомендованого листа та доведення суду державним виконавцем місця фактичного проживання боржника на момент відправки звіту про оцінку майна. Вважає, що оцінка проведена без порушень закону і ціна ділянки не є заниженою та відповідає реальній вартості, що підтверджено наслідками торгів. На підставі наведеного та з урахуванням того, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником спірної земельної ділянки був ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 5).

На виконанні у відділі Державної виконавчої служби Камінь-Каширського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження №48818133 із виконання виконавчого листа № 2-215/2011 виданого 13 липня 2011 року Камінь-Каширським районним судом про стягнення із ОСОБА_5 ( на даний час згідно з інформацією Камінь-Каширського РС УДМС України у Волинській області прізвище змінено на ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 42120 грн. боргу (а.с. 99), що вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 вересня 2015 року (а.с. 92).

Постановою старшого державного виконавця названого відділу Гарбарчука О. О. від 11 листопада 2015 року дане виконавче провадження приєднане до зведеного виконавчого провадження №49322464 (а.с. 93).

До зведеного виконавчого провадження №49322464 постановами старшого державного виконавця ВДВС Камінь-Каширського РУЮ Гарбарчука О. О. від 11 листопада 2015 року приєднані наступні виконавчі провадження:

- № 49247823 з примусового виконання вимоги №04-07, виданої 30 вересня 2015 року Ратнівською об`єднаною ДПІ про стягнення з ОСОБА_5 недоїмки у розмірі 1365,11 грн (а.с. 102 зворот, т. 1);

- № 46663900, № 46663765 з примусового виконання виконавчого листа №157/912/14-ц, виданого 09 вересня 2014 року Камінь-Каширським районним судом, де стягувачем є ПАТ КБ «Приватбанк», про стягнення з ОСОБА_5 кредитного боргу у розмірі 21587,22 грн. та 243,60 грн судового збору (а.с. 112 зворот, а.с. 121, т.1);

- № 49400812 з примусового виконання виконавчих листів №0304/475/12, виданого 30 травня 2012 року, та № 157/519/14-ц виданого 29.07.2014 р., Камінь-Каширським районним судом, де стягувачем є «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення з ОСОБА_5 кредитного боргу у розмірі 43719,16 грн та 279022,23 грн (а.с. 129 зворот, 153 зворот, 156, т.1);

- № 46159729 з примусового виконання наказу №1/139-1, виданого 01 грудня 2008 року господарським судом Волинської області, де стягувачем є ТзОВ «МСС «ТіДіСі-Дальнобой», про стягнення з ОСОБА_5 боргу у розмірі 9612,00 грн (а.с. 137, т.1).

- № 45264343 з примусового виконання наказу № 5004/1258/12-1, виданого 02.01.2013 р. господарським судом Волинської області, де стягувачем є Моторне (транспортне)страхове бюро України, про стягнення з ОСОБА_5 боргу у розмірі 8688, 77 грн (а.с. 141 зворот, т.1).

- № 45264343 з примусового виконання наказу № 5004/1258/12-1, виданого 02.01.2013 р. господарським судом Волинської області, де стягувачем є ТзОВ «Журавлина», про стягнення з ОСОБА_5 44348,92 грн боргу (а.с. 180 зворот, т.1).

Постановою державного виконавця ВДВС Камінь-Каширського РУЮ Гарбарчука О. О. від 03 березня 2015 року у виконавчому провадженні №46663900 накладено арешт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5

29 серпня 2016 року винесена постанова про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

20 вересня 2016 року експертом було надано висновок про оцінку майна з визначенням ринкової вартості нерухомого майна (а.с.9, т.1).

30 вересня 2016 року ознайомлено сторони виконавчого провадження із оцінкою майна (а.с.21-23, т.1).

11 жовтня 2016 року подано заяву на реалізацію арештованого майна.

Згідно з протоколом №232068 від 30 січня 2017 року треті електронні торги, проведені ДП «Сетам» по лоту №193504, не відбулися .

02 лютого 2017 року стягувачам надіслано повідомлення про залишення нереалізованого майна за собою.

13 лютого 2017 року від ОСОБА_4 надійшла заява про залишення за ним нереалізованого майна.

07 березня 2017 року головним державним виконавцем Камінь-Каширського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-215/2011 від 13.07.2011 р. на загальну суму 36050 грн. Цього ж дня державним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

13 березня 2018 року ОСОБА_4 зареєстровано за собою дану земельну ділянку.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (частина перша статті 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 32, 52 Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною першою статті 58 Закону встановлено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. Якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Разом з тим Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Так, згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом України у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16, від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №752/1115/17.

Як убачається з матеріалів справи, місцем проживання ОСОБА_5 є с. Підбороччя Камінь-Каширського району (а.с.4, т.1).

Проте, відповідно до виконавчого листа №157/912/14-ц від 09 вересня 2014 року місцем проживання боржника зазначено АДРЕСА_3 .

Як ствердили у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та державний виконавець Гарбарчук О. О., ОСОБА_5 на час проведення оцінки майна фактично проживав по АДРЕСА_3 , де винаймав квартиру.

Зі змісту супровідного листа від 30 вересня 2016 року № 03-15/3148 слідує, що державним виконавцем на адресу: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 надіслано акт визначення вартості описаного майна - вищевказаної земельної ділянки та долучено копію квитанції Укрпошти про надіслання поштового відправлення. Тобто державний виконавець діяв у відповідності з вимогами Закону, в межах наданих йому повноважень.

Разом з тим ОСОБА_5 стверджував, що про існування виконавчих проваджень, а також про всі виконавчі дії до проведення оцінки земельної ділянки йому було відомо. Отже, він не був позбавлений і в подальшому реальної можливості для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та оскарження оцінки арештованого майна у встановленому законом порядку - а саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця, проте він цим правом не скористався.

Отже, висновки суду про порушення прав ОСОБА_5 як власника майна у зв`язку із позбавленням його можливості ознайомитися з висновком про вартість нерухомого майна через його неотримання адресатом спростовуються наявними в справі доказами.

Крім того, ОСОБА_5 і в межах розгляду даної справи також не доведено жодними доказами, що при проведенні оцінки земельної ділянки державний виконавець або ж оцінювач ОСОБА_6 допустили якісь порушення вимог закону.

Покликання позивача ОСОБА_5 на те, що вартість земельної ділянки 51500 грн, визначена висновком оцінювача ОСОБА_6 , є заниженою, оскільки згідно з нормативною грошовою оцінкою вартість такої ділянки становить 73264,29 грн, не можуть бути взяті до уваги, так як поняття нормативної грошової оцінки і експертної оцінки майна не є тотожними. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита і т.п., а експертна - з метою визначення вартості об`єкта оцінки, а тому їх порівняння є безпідставним .

Також ОСОБА_5 у позові покликається на те, що майно передано стягувачу ОСОБА_4 не за початковою ціною, а за уціненою вартістю, що, на його думку, є невірним і порушує його права як власника майна та боржника.

Однак, як визначено ч.1,9 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів, тобто за зниженою в ході торгів ціною.

З огляду на зазначене колегія суддів доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено порушення порядку реалізації майна і так само порушення цим його прав та законних інтересів, а тому вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У силу статей 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 09 березня 2017 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки майно не реалізовано /торги не відбулися і стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.63 т. 1).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень стверджується, що на підставі свідоцтва від 09 березня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Горбачук А. А. зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що попереднім власником даної земельної ділянки збудовано фундамент під будівництво житлового будинку та пробито свердловину. Будь-якого дозволу на користування ділянкою чи домовленостей між сторонами не було, а тому ця земельна ділянка є самовільно зайнятою ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що відповідач без достатніх правових підстав здійснив залиття фундаменту під будівництво житлового будинку розміром 9 х 14 м., пробив свердловину всередині фундаменту, що підтверджується інформацією міського голови від 03 січня 2019 року за № 1/2.1-4, про те, що спеціалістами земельного відділу Камінь-Каширської міської ради Волинської області проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , в результаті якого встановлено дані обставини (а.с.65, т.1).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 та відповідачі ОСОБА_4 і Гарбарчук О. О. підтвердили, що станом на день передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 - у березні 2017 року та до 2018 року спірна земельна ділянка була повністю вільна від будь-яких забудов, зазначений фундамент почав зводити саме ОСОБА_5 , а тому дані обставини відповідно до норм ч.1 ст. 82 ЦПК України не потребують додаткового доказування і в суду апеляційної інстанції немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що право ОСОБА_4 на володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою порушено відповідачем.

Як визначено ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, зобов`язавши ОСОБА_5 відновити стан земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,10 га, для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , який існував до початку проведення будівництва, та звільнити земельну ділянку шляхом знесення самовільно збудованого фундаменту.

Вимоги ОСОБА_4 щодо визначення строку для відновлення попереднього стану земельної ділянки у 15 днів з дня вступу в законну силу рішення суду не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не наведено жодних підстав та обгрунтованих доводів для встановлення таких, на думку суду, значно обмежених строків для виконання рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції не повно з`ясовано всі обставини справи, що мають значення для справи, в зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову.

Враховуючи задоволення апеляційних скарг, у порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 4420,20 грн судових витрат по сплаті судового збору та на користь Камінь-Каширського РВДВС ГТУЮ у Волинській області - 3267,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги .

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Камінь-Каширського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_5 до головного державного виконавця Камінь-Каширського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гарбарчука Олександра Олександровича, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 , про скасування постанови головного державного виконавця, акта про передачу майна стягувачу та державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 відновити стан земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,10 га, для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , який існував до початку проведення будівництва, та звільнити земельну ділянку шляхом знесення самовільно збудованого фундаменту.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 4420 (чотири тисячі чотириста двадцять) грн. 20 коп. та в користь Камінь-Каширського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 3267 (три тисячі двісті шістдесят сім) грн. 60 коп. понесених судових витрат за сплату судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді