Справа № 439/1333/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2019 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., представника позивача адвоката Мазяр М.Т., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь моральну шкоду, завдану внаслідок протиправної бездіяльності ОСОБА_1 , що виразилась у невжитті заходів до забезпечення безпеки оточуючих від заподіяння шкоди життю і здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки - свійською твариною - коровою, в сумі 7048 (сім тисяч сорок вісім) грн.; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок протиправної бездіяльності ОСОБА_1 , що виразилась у не вжитті заходів до забезпечення безпеки оточуючих від заподіяння шкоди життю і здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки - свійською твариною - коровою, в сумі 429,98 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача адвокатом Мазяр М.Т. в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково, згідна сплатити матеріальну шкоду, судові витрати та моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень, про що подала 19.04.2019 року відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини по справі, взявши до уваги пояснення позивача, часткове визнання позову відповідачем, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником корови, яка 10.07.2018 року здійснила напад на ОСОБА_2 , внаслідок чого позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження: множинний забій кінцівок, підшкірні гематоми, сліди саден, забій правого плечового суглобу, що підтверджується копією запису в медичній картці від 10.07.2018 року (а.с. 4, 5).

Встановлено, що відповідно до листа від 27.07.2018 року № 6535/48/01/15-2018, який надійшов з Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області начальника Галицького Й.В., повідомлення ОСОБА_2 від 10.07.2018 року розглянуте, однак, в діях сусідки ОСОБА_1 не вбачається ознак адміністративного правопорушення, а тому з нею проведено бесіду профілактичного характеру про недопущення подібних дій у майбутньому (а.с. 6).

Вартість лікування ОСОБА_2 становить 429 грн. 98 коп., що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 5) та копіями чеків із аптечних пунктів (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 429 гривень 98 коп.

Крім того, позивач ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, щодо погіршення стану її здоров`я, сильним тілесним болем, значних душевних стражданнях також моральна шкода полягає у понесених нею:

- фізичному болю і душевних стражданнях внаслідок заподіяних безвідповідальної поведінки відповідача шкоді здоров`ю, а головне страху за своє життя, фізичному моральному дискомфорті у зв`язку з необхідністю проходження лікування, відвідин у зв`язку з цим закладів охорони здоров`я, оскільки вона ще не досягла пенсійного віку і хоче виглядати здоровою і повною життєвих сил та енергії в очах оточуючих і членів її сім`ї,

- душевних стражданнях у зв`язку з порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, оскільки внаслідок заподіяння шкоди її здоров`ю у неї ще довго був поганий настрій, її здавалось, що увесь світ знає про те, що її мало не вбила корова, а тому вона соромилася зайвий раз показатись на людях, щоб часом не подумали чогось поганого,

- душевних стражданнях внаслідок витрати нею грошових коштів на ліки, оскільки в її уяві ліки вимушені купувати хворі люди, а такою себе не вважає,

- душевних переживаннях за подальший стан свого здоров`я, оскільки лише за щасливим збігом обставин корова відповідача не нанесла ударів у голову, чи інших життєве важливий орган, крім цього, це є не перший і не останній такий випадок у їхньому селі, корова відповідача часто полохається, б`є їхніх односельчан, а тому вона боїться, що наступного разу при зустрічі з твариною відповідача вона знову може стати жертвою,

- душевних переживаннях з приводу подальшого сприйняття її іншими членами суспільства,

- душевних переживаннях з приводу того, що відповідач з часу спричинення її коровою шкоди по даний час не вибачилася за вчинене, не вжила заходів до захисту оточуючих від її корови та не запропонувала відшкодувати заподіяну шкоду здоров`ю, витрати на ліки та моральну шкоду.

Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 7048,00 грн.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, заперечення щодо зазначеної суми в розмірі 7048,00 гривень з боку відповідача, суд приходить до переконання про необхідність задоволення моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 429, 98 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень та у відшкодування витрат по сплаті судового збору 704,80 грн.

Повне рішення суду складено 12 липня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Бородійчук