Справа № 199/3654/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Гасанової М.Ю.

позивачки ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , представників позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представників відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 Д.Є. та Червоної ОСОБА_7 М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали до суду клопотання про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами на відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 у вигляді максимального штрафу у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої клопотання позивачі обґрунтовували тим, що протягом часу розгляду даної справи в суді відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 тричі 07.11.2018 року, 12.02.2019 року та 07.05.2019 року надавали до суду безпідставні та нічим не обґрунтовані заяви про відвід судді, використовуючи чинний процесуальний механізм відводу судді для безпідставного затягування строків розгляду даної цивільної справи.

В ухвалі від 07.05.2019 року зазначено, що: суд розцінює такі дії відповідача як затягування розгляду справи та зловживання правами, оскільки відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, у своїй заяві про відвід відповідач ОСОБА_5 не зазначив коли саме йому стало відомо про обставини, які свідчать про дисциплінарний проступок, скоєний суддею Якименко Л.Г. під час розгляду даної справи, оскільки останнє судове засідання було проведено 20.03.2019 року та справа уже слухалася по суті позовних вимог, сторони надавали пояснення, після чого була оголошена перерва.

Як зазначено у заяві про відвід судді, скарга до ВРП на дії судді була направлена лише 06.05.2019 року, тобто напередодні судового засідання, яке було призначене на 07.05.2019 року, копія скарги до заяви про відвід не долучена та для ознайомлення судді не надана. Лише долучена до заяви копія конверта з описом про направлення скарги позбавляє дійти будь-якого висновку, а також створити думку у стороннього спостерігача чи в учасника справи, яка б могла свідчити про упередженість чи необ`єктивність з боку судді.

Відповідно до ст.107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не допускається зловживання правом звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, у тому числі ініціювання питання відповідальності судді без достатніх підстав, використання такого права, як засобу тиску на суддю у зв`язку зі здійсненням ним правосуддя.

Згідно з рішенням Ради суддів України №13 від 01.03.2019 року «Про внесення змін до рішення Ради суддів України від 08.06.2017 року №34», наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за статтею 376 Кримінального кодексу України.

Посилаючись на дані обставини, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 зловживають процесуальними правами та вчиняють дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, навмисно затягуючи розгляд справи. Усі три заяви про відвід є необґрунтованими та безпідставними і мали за мету затягування справи.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої клопотання підтримали, просили їх задовольнити, оскільки відповідач та його представник явно зловживають процесуальними правами при розгляді даної справи. Так, 07.05.2019 року до суду надана була чергова заява про відвід судді, а скарга до ВРП на дії судді була направлена лише 06.05.2019 року, тобто напередодні судового засідання.

Представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримала клопотання в частині застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, до відповідача ОСОБА_5 .. Що стосується застосування заходу процесуального примусу до представника відповідача адвоката Шапарькова Д.Є., то, виходячи з принципів адвокатської етики, в цій частині просили вирішити клопотання відповідно до вимог чинного законодавства,.

Представник відповідача Шапарьков Д ОСОБА_9 Є. проти задоволення клопотань заперечував та зазначив, що відповідач ОСОБА_5 та він, як його представник, лише користувалися процесуальними правами на подачу заяв про відвід, не маючи за мету зловживання процесуальними правами. Його представник, маючи фізичні вади, гостро реагує на усі події та не довіряє людям, тому він, будучи представником, лише готував відповідні заяви, бо на це була воля його довірителя.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_10 проти задоволення клопотань заперечувала посилаючись на те, що подача до суду заяви про відвід є правом сторони.

Вислухавши пояснення позивачів та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, підлягає частково задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська із 20.05.2018 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 05.07.2018 року вказаний позов був об`єднаний з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні 23.08.2018 року було закінчено підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду по суті позовних вимог.

У судовому засіданні 07.11.2018 року відповідач ОСОБА_5 заявив клопотання про відвід судді Якименко Л.Г. посилаючись на те, що суддя Якименко Л.Г. у ході судового засідання висловила прихильність до позивачів та продемонструвала свою упередженість у розгляді справи при обговоренні клопотання. З посиланням на дані обставини та зазначаючи, що у нього виникли сумніви в упередженості судді, відповідач ОСОБА_5 просив задовольнити заяву про відвід судді Якименко Л.Г. .

Ухвалою суду від 07.11.2018 року було зупинено провадження по справі на час розгляду заяви про відвід судді Якименко Л.Г., відповідно до вимог ст.40 ЦПК України, оскільки суд вважав зазначені відповідачем ОСОБА_5 обставини надуманими, перекрученими та невірно трактованими у своєму розумінні. Окрім цього, суд вважав, що вислів судді, на який посилався відповідач, вилучений із повного завершеного речення та йому наданий інший зміст, тому зазначені у заяві про відвід обставини суд вважав такими, що не можуть бути підставою для відводу судді, виходячи зі змісту ст.ст. 39, 40 ЦПК України.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року ОСОБА_5 у задоволенні заяви про відвід судді Якименко Л.Г., - відмовлено.

Справа була призначена до розгляду на 06.12.2018 року.

06.12.2018 року до суду надійшли заяви від відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 про відкладення судового розгляду у зв`язку з їх хворобою (т.1, а.с. 207, 210).

Судове засідання було перенесено та призначене на 28.01.2019 року.

28.01.2019 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_5 про відкладення судового розгляду у зв`язку з хворобою його представника ОСОБА_8 (т.1, а.с. 225).

Судове засідання було перенесено та призначене на 12.02.2019 року.

У судовому засіданні 12.02.2019 року представник відповідача ОСОБА_8 заявив клопотання про відвід судді Якименко Л.Г. посилаючись на те, що суддя Якименко Л.Г. у ході судового засідання при обговоренні клопотання відповідача ОСОБА_5 про відвід судді висловила свою особисту думку щодо неналежного професійного рівня адвоката Шапарькова Д.Є., чим підкреслила свою упередженість у розгляді справи.

З посиланням на дані обставини та зазначаючи, що у нього виникли сумніви в упередженості судді, представник відповідача ОСОБА_8 просив задовольнити заяву про відвід судді Якименко Л.Г. .

Ухвалою суду від 12.02.2019 року було зупинено провадження по справі на час розгляду заяви про відвід судді Якименко Л.Г., відповідно до вимог ст.40 ЦПК України, оскільки суд вважав зазначені представником відповідача ОСОБА_8 обставини надуманими та невірно трактованими у своєму розумінні. Окрім цього, на думку суду, вислів судді, на який посилався представник відповідача, вилучений із повного завершеного речення та йому наданий інший зміст, тому зазначені у заяві про відвід обставини суд вважав такими, що не можуть бути підставою для відводу судді, виходячи зі змісту ст.ст. 39, 40 ЦПК України.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року ОСОБА_5 у задоволенні заяви про відвід судді Якименко Л.Г., - відмовлено.

Справа була призначена до розгляду на 20.03.2019 року, сторони надали пояснення по суті позову та по справі була оголошена перерва на 07.05.2019 року.

У судовому засіданні 07.05.2019 року відповідач ОСОБА_5 надав заяву про відвід судді Якименко Л.Г. посилаючись на те, що він 06.05.2019 надіслав поштою до Вищої ради правосуддя скаргу на дії судді Якименко Л.Г., що унеможливить неупереджене та об`єктивне ставлення судді під час розгляду даної справи.

З посиланням на дані обставини відповідач ОСОБА_5 просив задовольнити заяву про відвід судді Якименко Л.Г. .

Ухвалою суду від 07.05.2019 року було зупинено провадження по справі на час розгляду заяви про відвід судді Якименко Л.Г., відповідно до вимог ст.40 ЦПК України, оскільки суд вважав зазначені відповідачем ОСОБА_5 у заяві про відвід обставини такими, що не можуть бути підставою для відводу судді, виходячи зі змісту ст.ст. 39, 40 ЦПК України.

В даній ухвалі зазначено, що по даній справі з боку відповідача уже втретє заявлений відвід судді, що унеможливлює розгляд справи у встановлені законом розумні строки, про що у своїй же заяві посилається відповідач.

Суд розцінює такі дії відповідача як затягування розгляду справи та зловживання правами, оскільки відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, у своїй заяві про відвід відповідач ОСОБА_5 не зазначив коли саме йому стало відомо про обставини, які свідчать про дисциплінарний проступок, скоєний суддею Якименко Л.Г. під час розгляду даної справи, оскільки останнє судове засідання було проведено 20.03.2019 року та справа уже слухалася по суті позовних вимог, сторони надавали пояснення, після чого була оголошена перерва.

Як зазначено у заяві про відвід судді, скарга до ВРП на дії судді була направлена лише 06.05.2019, тобто напередодні судового засідання, яке було призначене на 07.05.2019, копія скарги до заяви про відвід не долучена та для ознайомлення судді не надана. Лише долучена до заяви копія конверта з описом про направлення скарги позбавляє дійти будь-якого висновку, а також створити думку у стороннього спостерігача чи в учасника справи, яка б могла свідчити про упередженість чи необ`єктивність з боку судді.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року ОСОБА_5 у задоволенні заяви про відвід судді Якименко Л.Г., - відмовлено.

11.07.2019 року від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства на відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 у вигляді максимального штрафу у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12.07.2019 року від позивача ОСОБА_11 надійшло аналогічне клопотання про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, на відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_8 у вигляді максимального штрафу у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої клопотання позивачі обґрунтовували тим, що протягом часу розгляду даної справи в суді відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 тричі 07.11.2018 року, 12.02.2019 року та 07.05.2019 року надавали до суду безпідставні та нічим не обґрунтовані заяви про відвід судді, використовуючи чинний процесуальний механізм відводу судді для безпідставного затягування строків розгляду даної цивільної справи.

В ухвалі від 07.05.2019 року зазначено, що: суд розцінює такі дії відповідача як затягування розгляду справи та зловживання правами, оскільки відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, у своїй заяві про відвід відповідач ОСОБА_5 не зазначив коли саме йому стало відомо про обставини, які свідчать про дисциплінарний проступок, скоєний суддею Якименко Л.Г. під час розгляду даної справи, оскільки останнє судове засідання було проведено 20.03.2019 року та справа уже слухалася по суті позовних вимог, сторони надавали пояснення, після чого була оголошена перерва.

Як зазначено у заяві про відвід судді, скарга до ВРП на дії судді була направлена лише 06.05.2019, тобто напередодні судового засідання, яке було призначене на 07.05.2019, копія скарги до заяви про відвід не долучена та для ознайомлення судді не надана. Лише долучена до заяви копія конверта з описом про направлення скарги позбавляє дійти будь-якого висновку, а також створити думку у стороннього спостерігача чи в учасника справи, яка б могла свідчити про упередженість чи необ`єктивність з боку судді.

Відповідно до ст.107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не допускається зловживання правом звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, у тому числі ініціювання питання відповідальності судді без достатніх підстав, використання такого права, як засобу тиску на суддю у зв`язку зі здійсненням ним правосуддя.

Згідно з рішенням Ради суддів України №13 від 01.03.2019 року «Про внесення змін до рішення Ради суддів України від 08.06.2017 року №34», наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової спарви. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за статтею 376 Кримінального кодексу України.

Посилаючись на дані обставини, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 зловживають процесуальними правами та вчиняють дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, навмисно затягуючи розгляд справи. Усі три заяви про відвід є необґрунтованими та безпідставними і мали за мету затягування справи.

Надаючи оцінку обставинам, з приводу яких позивачі звернулися до суду із даними клопотаннями, суд вважає зазначити наступне.

Відповідачем ОСОБА_5 та його представником ОСОБА_8 в рамках розгляду даної справи неодноразово заявлялися відводи, які фактично по суті були вмотивовані особистими судженнями з приводу розгляду даної справи в суді та ставленням до розгляду справи суддею Якименко Л.Г., зокрема. При цьому ухвалами суду від 14.11.2018 року, 14.02.2019 року та 13.05.2019 року у задоволенні заяв про відвід судді Якименко Л.Г., - відмовлено.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року суд зазначив, що з боку відповідача уже втретє заявлений відвід судді, що унеможливлює розгляд справи у встановлені законом розумні строки, про що у своїй же заяві посилається відповідач. Суд розцінив та визнав такі дії відповідача як затягування розгляду справи та зловживання правами, оскільки відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Усі три заяви про відвід з боку відповідача були подані до суду після закінчення підготовчого судового засідання та призначення розгляду справи по суті.

Як зазначив у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 , він, будучи представником ОСОБА_5 , готував відповідні заяви, оскільки того вимагав саме відповідач.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що саме представник ОСОБА_8 надавав протягом усього часу розгляду справи правову допомогу відповідачу, як професійний адвокат, тому саме на нього покладений обов`язок сумлінно виконувати надані йому довірителем права, роз`яснювати норми діючого законодавства, з метою захисту його прав та своєчасного розгляду справи.

Таким чином, фактично по даній справі було проведено лише одне судове засідання 20.03.2019 року, усі інші засідання не відбулися з вини відповідача та його представника (06.12.2018 та 28.01.2019 заяви про відкладення через хворобу; 07.11.2018, 12.02.2019 та 07.05.2019 зупинено через надання заяв про відвід).

Частина перша статті 2 ЦПК України визначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободи чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язок керуватися завданнями цивільного судочинства покладається не лише на суд, але й на учасників цивільного процесу.

Таким чином, сторони процесу не мають прямого юридичного обов`язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді та вирішенню цивільної справи, але за ними закріплено обов`язок утримуватися від дій, які можуть завадити досягненню завдань цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно із частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі "Шульга проти України") і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі "Мусієнко проти України" ).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначалося вище, статтею 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, та застосувати до відповідача ОСОБА_5 заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, шляхом накладення штрафу у сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Крім того, суд звертає увагу учасників справи на частину 2 статті 148 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.3 ст.148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 143, 148 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в дохід Державного бюджету України за зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Якименко