ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 640/4874/17

провадження № 22-ц/818/1453/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білоконов О.В.,

заінтересована особа: ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білоконова О.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року (в складі судді Ніколаєнко І.В.),

встановив:

У березні 2017 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білоконов О.В звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 29366050 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб, фізичних осіб та держави. В межах зведеного виконавчого провадження на виконанні перебуває 11 виконавчих проваджень на загальну суму 24 372 324, 09 грн. (залишок 20 258 364,45 грн.). Вказував, що по зведеному виконавчому провадженню державним виконавцем винесена постанова про арешт нерухомого майна боржника. В ході виконавчого провадження виявлено рухоме майно боржника, яке належить йому на праві власності, а саме: ВОАТ МАТЕ TRAILERS (2007), д/н НОМЕР_1, Yamaxa (2006), д/н НОМЕР_2, ПР (причіп), д/н НОМЕР_3. Державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: ВОАТ МАТЕ TRAILERS (2007), д/н НОМЕР_1, Yamaxa (2006), д/н НОМЕР_2, ПР (причіп), д/н НОМЕР_3, що свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду. Боржник не надав арештований автомобіль для його реалізації для задоволення вимог стягувачів. В ході виконавчого провадження виявлено нерухоме майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2; 65/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3; місце для паркування №3 в літ. А-9, АДРЕСА_1, площею 16,1 кв.м.; місце для паркування № 4 в літ. А-9, АДРЕСА_1, площею 16,1 кв.м.; нежитлова будівля літ. Б-2 площею 1575,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4; земельна ділянка № 265 площею 0,12 га у садовому товаристві «Держпром». Боржником рішення суду у добровільному порядку не виконується, заборгованість не погашена, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду. Кореспонденцію відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області боржник не отримує. Відповідно до листа від 13.03.2017 року за № 0.64-8697/0/15017 ДПС України доручень державних уповноважених органів, рішень (ухвал) суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з України ОСОБА_2 не виконує. Згідно листів від 14.03.2017 року ДПС України ОСОБА_2 періодично виїжджає за межі України, разом з тим, рішення судів не виконує, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду. На виклики державного виконавця не з'являється, ухиляється від надання пояснень щодо виконання рішень судів за зведеним виконавчим провадженням.

У судовому засіданні державний виконавець Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Білоконов О.В. подання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року поданнядержавного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білоконова О.В задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_4, уродженця м. Харкова, громадянина України, паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_5, паспорт серія НОМЕР_6, виданий 01.12.1999 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Білоконова О.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив його права, гарантовані Конституцією України та Європейською конвенцією з прав людини та основоположних свобод, виходячи з того, що він не був повідомлений про розгляд подання державного виконавця, а отже не мав можливості подати відзив та докази, на яких ґрунтуються його заперечення проти задоволення позову.

Зазначив також, що твердження, зазначене в ухвалі суду щодо неотримання ОСОБА_2 кореспонденції відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Харківській області є недостовірним, оскільки останнім регулярно отримуються листи, що надходять від державних виконавців, а отже твердження про ухилення від їх отримання та ухилення від виконання рішень нічим не підтверджено.

Що стосується постійного перетину державного кордону, то апелянт зазначив, що він вимушений це робити, оскільки на території Грузії проживає його батько, який через стан здоров'я не має змоги приїжджати до України, а через існуюче обмеження апелянт позбавлений можливості відвідувати батька.

Крім того, він є фізичною особою-підприємцем, надає послуги суб'єктам підприємницької діяльності, а наразі ним укладено договір з юридичною особою - резидентом Грузії. Для надання послуг вказаній юридичній особі, йому необхідно їздити у відрядження до Грузії, однак він позбавлений такої можливості через обмеження у праві виїзду за межі України, тим самим позбавлений можливості утримувати у належній мірі своїх дітей та заробляти кошти на погашення існуючих заборгованостей.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 29366050 до складу якого входять: ВП 51878569 з виконання виконавчого листа № 640/21117/15-ц від 14.04.2016 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ОСОБА_4, сума стягнення 7249,00 грн.; ВП47651103 з виконання виконавчого листа № 640/13478/14-ц від 18.12.2014 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «Дельта Банк», сума стягнення 1439,8 грн.; ВП 46311255 з виконання виконавчого листа № 640/13478/14-ц від 18.12.2014 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «Дельта Банк», сума стягнення 3511771,14 грн.; ВП 44613782 з виконання виконавчого листа № 640/11592/13-ц від 11.08.2014 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «ПУМБ», сума стягнення 8989589,50 грн.; ВП 40329216 з виконання виконавчого листа № 643/4614/13-ц від 08.08.2013 року, виданого Московським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «ВТБ Банк», сума стягнення 3556,41 грн.; ВП 32141931 з виконання виконавчого листа № 2-246/11/13 від 08.08.2011 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач АКБ «Укрсоцбанк» в особі ХОФ АКБ «Укрсоцбанк», сума стягнення 1401872,82 грн.; ВП 29404077 з виконання виконавчого листа № 2-6347 від 02.03.2011 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «ВТБ Банк», сума стягнення 2026,01 грн.; ВП 29403310 з виконання виконавчого листа №2-6347 від 02.03.2011 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «ВТБ Банк», сума стягнення 343762,85 грн.; ВП 26508175 з виконання виконавчого листа № 2-5060/2010 від 17.02.2011 року, виданого Індустріальним райсудом м. Дніпропетровськ, стягувач ПАТ КБ «Приват Банк», сума стягнення 64856,14 грн.; ВП 25385686 з виконання виконавчого листа № 2-709/2010 від 30.08.2010 року, виданого Московським районним судом м. Харкова, стягувач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», сума стягнення 876775,27 грн.; ВП 24370299 з виконання виконавчого листа № 2-2114/10/07 від 31.01.2011 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, стягувач ПАТ «Фідобанк», сума стягнення 9169425,15 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заявлене подання, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність боржника на території України до виконання ним зобов'язань може унеможливлювати виконання рішення суду, а тому подання державного виконавця є обґрунтованим та доведеним.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1ст. 377-1 ЦПК України, яка діяла час розгляду подання, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів від боржника стосовно виконання рішень не надходило.

В свою чергу, державним виконавцем здійснено ряд заходів, спрямованих на виконання судових рішень.

Зокрема, винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Державним виконавцем на адресу боржника направлялись виклики з вимогою з'явитись на прийом, проте були останнім проігноровані.

23.03.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_1, проте охорона будинку відмовила в допуску державного виконавця до будинку для вручення боржнику повістки. Текст повістки зачитано в голос охороні. (а.с.18).

За весь період примусового виконання боржник на прийом до державного виконавця не з'явився.

Також, державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник протягом 2015 - 2017 року перетинав кордон України.

З вищенаведеного вбачається, що рішення судів до теперішнього часу боржником не виконуються. Загальна сума стягнення складала 24 372 324,09 грн.

Будь-яких доказів про погашення заборгованості, в тому числі, часткове, матеріали виконавчого провадження не містять. Виклики та листи державного виконавця боржником проігноровано.

Указані обставини об'єктивно свідчать про факт ухилення боржника від виконання рішень судів, що є підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання останнім зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Білоконова О.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України .

Доводи апелянта стосовно того, що були проведені електроні торги та реалізовано певне майно колегією суддів не приймаються, оскільки ці торги відбулись після постановлення ухвали суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко