Постанова

Іменем України

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 208/2799/14-ц

провадження № 61-27778св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 30 липня 2012 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 24 362,04 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно з умовами договору, у зв`язку з чим станом на 15 квітня 2014 року в неї утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 90 773,24 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 22 748,63 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 795,64 грн; штрафу за пунктом 1.6.4 додаткової угоди - 45 439,60 грн; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 21 789,37 грн. Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року у складі судді Дячкова С. В. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 90 773,24 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 22 748,63 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 795,64 грн; штрафу за пунктом 1.6.4 додаткової угоди - 45 439,60 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 21 789,37 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки наявні в матеріалах справи копії документів, якими позивач обґрунтовує виникнення у ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 90 773,24 грн за кредитним договором не дають правових підстав для ствердження, що такий договір укладався між сторонами та відповідачу було дійсно відкрито кредитну лінію, оскільки додаткова угода до кредитного договору не містить підпису боржника, надані розрахунки містять розбіжності в розмірах штрафу та пені встановлених самою угодою, а оригінали документів для встановлення факту виникнення правовідносин між сторонами, банком надано не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не оспорював у встановленому законом порядку правомірність вчиненого правочину, тобто не звертався до суду з позовом про визнання його неукладеним та/або недійсним. Відповідачем за додатковою угодою постійно здійснювалися платежі, що підтверджує факт існування між сторонами правовідносин.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

У підтвердження виникнення між сторонами правовідносин на підставі кредитного договору від 30 липня 2012 року б/н, ПАТ КБ «ПриватБанк» надало копії додаткової угоди, Графік погашення кредитної заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг та розрахунок кредитної заборгованості.

Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» копії документів не містять підпису відповідача.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 червня 2018 року справу № 208/2799/14-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір та додаткова угода до нього, проте у підтвердження виникнення між сторонами правовідносин надало лише копії документів, які не містять підпису відповідача.

Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати для огляду в судові засідання: оригінал договору № SAMDN7340 (НОМЕР_1) про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 03 грудня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № 1 до договору про надання банківських послуг від 03 грудня 2008 року № SAMDN7340 (НОМЕР_1,) укладену 30 липня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Вказана ухвала ПАТ КБ «ПриватБанк» виконана не була.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні документи за результатами проведення службового розслідування за фактом втрати оригіналів зазначених вище документів з вини працівників банку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позову, оскільки суду не надано оригіналів документів для встановлення факту виникнення правовідносин між сторонами. Додаткова угода до кредитного договору не містить підпису боржника, а надані банком розрахунки містять розбіжності у розмірах штрафу та пені, встановлених самою угодою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко А. І. Грушицький В. В. Сердюк