Справа F 727/3682/18
Провадження F 2/727/148/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до МарFянчука Євзебія Васильовича про усунення від права спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про усунення від права спадкування за законом до відповідача ОСОБА_4Fянчука Є.В. посилаючись на те, що вона є сестрою ОСОБА_5, яка померла 19.02.2017 року.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, а саме: на квартиру FАДРЕСА_1.

Позивачка вказує, що спадкоємці першої черги за законом відсутні, тому заяви про прийняття спадщини подала вона та відповідач ОСОБА_4Fянчук Є.В., який є рідним братом, як спадкоємці другої черги за законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2017 року встановлено факт родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_5 у звFязку з розбіжностями у написанні прізвищ. З аналогічною позовною заявою до суду звертався відповідач і рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.09.2017 року також встановлено факт родинних відносин між відповідачем та померлою ОСОБА_5

Позивачка стверджує, що вона протягом майже 10 років підтримувала тісний звFязок з ОСОБА_5, допомагала їй матеріально, доглядала останню та здійснювала поховання. ЇЇ покійна сестра протягом 2009-2017 років була лежачою хворою та потребувала постійного догляду та допомоги, як фізичної, так і матеріальної. Про стан ОСОБА_5 було відомо і відповідачу, який мешкає в м. Чернівці. Відповідач мав можливість (при наявності бажання) хоча б відвідувати сестру, не говорячи про матеріальну або фізичну допомогу.

Зазначає, що вона з допомогою своєї доньки ОСОБА_6 на протязі восьми років здійснювала постійний догляд за сестрою, обходила її, купувала харчі та ліки, годувала та лікувала останню, оплачувала комунальні послуги. Відповідача не цікавило те, за які кошти харчується та лікується ОСОБА_5, яким чином вона себе обслуговує, яка допомога їй потрібна. Відповідач згадав, що в нього є сестра, лише після її смерті.

Вказує, що в медичній картці ОСОБА_5, яка знаходиться в архіві Чернівецької міської поліклініки F2, містяться дані, що померла ОСОБА_5 за віком та станом здоровFя була лежачою та потребувала сторонньої допомоги. Поховання сестри вона здійснювала разом зі своєю донькою ОСОБА_6

Стверджує, що відповідач ухилявся від надання допомоги ОСОБА_5, яка через свій похилий вік та стан здоровFя була в безпорадному стані, а тому відповідач повинен бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

На основі наведеного, позивачка просить суд усунути МарFянчука Є.В. від права на спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої 19.02.2017 року.

Ухвалою судді від 03 травня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до МарFянчука Є.В. про усунення від права спадкування за законом F відкрито.

Позивачка ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивачка доповнила, що вона є молодшою сестрою. Відповідач жодного разу не приходив і не питав про здоровFя ОСОБА_5, яка захворіла в 2002 році. Покійна сестра працювала водієм тролейбуса, а з 2009 року стала лежачою. Вісім років відповідач не приходив до ОСОБА_5 і донька його також не приходила. Представник позивачки ОСОБА_6 доповнила, що вона являється рідною племінницею померлої та донькою позивачки. Відповідач не спілкувався з ОСОБА_5 Представник позивачки ОСОБА_1 доповнив, що померла ОСОБА_5 перебувала в безпорадному стані приблизно сім років. Вона ходила на костилях. ОСОБА_5 до кінця не усвідомлювала значення своїх дій. Позивачка доглядала за померлою сестрою, опікувалася нею. Поховання ОСОБА_5 позивачка здійснювала за свої кошти, а зараз доглядає за могилою. Відповідач приїхав на похорони, однак таксі йому оплатила позивачка. Відповідач не доглядав за ОСОБА_5 При цьому, вважав, що передавати свої обовFязки по утриманню іншій особі - не можна. Просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4Fянчук Є.В. та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач доповнив, що позивачка хоче його позбавити спадщини. ОСОБА_5 йому говорила, що заповіт залишати нікому не буде, а майно необхідно розділити пополам між ним та позивачкою. Зазначив, що він не заперечує, що позивачка доглядала за померлою, однак він попросив ОСОБА_7, який являється братом колишнього чоловіка померлої, ходити допомагати до ОСОБА_5 замість нього. Він сам ходити до сестри не міг, оскільки в нього хворі ноги. Він пообіцяв ОСОБА_7 заплатити за допомогу, коли отримає спадщину. Вказав, що коли він міг ходити, то приходив до сестри приблизно один раз на тиждень. В похованні він активної участі не брав. Йому передзвонила ОСОБА_6 та сказала, що сестра померла, після чого він приїхав на похорон. Представник ОСОБА_2 доповнив, що у відповідача з ОСОБА_7 була домовленість про те, щоб він доглядав за ОСОБА_5 З 2014 року померла була прикута до ліжка. За спільною домовленістю позивачки з відповідачем було встановлено графік, а саме: два дні доглядає ОСОБА_7 з донькою, а два дні позивачка з донькою ОСОБА_6 На той час відповідачу виповнилося 73 роки, він хворів, тому сам не міг здійснювати догляд, але він періодично приходив до сестри. Також до ОСОБА_5 приходила патронатна сестра. Відповідач не ухилявся від догляду за сестрою, ніякого умислу щодо ухилення від догляду з боку відповідача не було, він домовився про догляд, сприяв тому, щоб необхідний догляд був. Відповідач звернувся до ОСОБА_7, оскільки він не є чужою людиною, а є родичем чоловіка померлої ОСОБА_5 Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що приблизно пFять років як ОСОБА_5 злягла. Відповідач ОСОБА_4Fянчук Є.В. ніколи не доглядав за померлою сестрою. Позивачка доглядала за ОСОБА_5 ОСОБА_7 являється братом чоловіка покійної. ОСОБА_7 дійсно допомагав доглядати за померлою. Вони купували продукти та прали. В квартирі був стаціонарний телефон. Позивачка наймала людину, яка також доглядала за ОСОБА_5 та платила їй за це кошти. Вона також приносила продукти ОСОБА_5 Позивачка не проживала разом з померлою. Чоловік ОСОБА_5 помер в 2009 році. ОСОБА_7 просто приходив, хоча він не варив і не прав. Доньку ОСОБА_7 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він знав покійну ОСОБА_5 Вона хворіла, не виходила з квартири та потребувала сторонньої допомоги. Піклувалась про померлу позивачка ОСОБА_3 Також він бачив ще одного чоловіка, який приходив декілька разів на тиждень. Це було приблизно на протязі 2-3 років до дня смерті ОСОБА_5 Відповідача не бачив.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що вона допомагала ОСОБА_3 доглядати за сестрою ОСОБА_5, яка була лежачою. Вони її мили, переодягали. Позивачці також допомагала здійснювати догляд і її донька ОСОБА_6 Відповідача вона не бачила там, хоча він був на похоронах. Також приходив інший чоловік, який є рідним братом покійного чоловіка ОСОБА_5, який по два дні доглядав за померлою. Тобто, два дні доглядав він, а два дні вони з позивачкою. ОСОБА_5 хотіла, щоб ОСОБА_7 ходив до неї, однак вона його бачила неодноразово випившим. Їй не відомо, скільки грошей давали ОСОБА_7 та чиї це були гроші. У ОСОБА_5 були свої гроші, збереження, але нібито їх хтось забрав.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що ОСОБА_7 її батько. Він доглядав за ОСОБА_5, його про це попросив відповідач. Частину коштів витрачав ОСОБА_7, а частину коштів витрачала позивачка. Вона також допомагала батькові доглядати за ОСОБА_5, в тому числі міняла памперси. Це тривало приблизно сім років. Один період часу до ОСОБА_5 ходив лише ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_5 з позивачкою була в поганих відносинах, але потім почала ходити і позивачка. ОСОБА_5 проживала на другому поверсі, тому відповідач фізично не міг часто ходити до неї. Вона відповідача декілька разів бачила у ОСОБА_5 Деякий період часу ОСОБА_7 оплачував комунальні послуги за квартиру, в якій проживала ОСОБА_5, з її пенсії.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що він з 1959 року знав ОСОБА_5, його брат був її чоловіком. Він доглядав за ОСОБА_5 разом з позивачкою ОСОБА_3, два дні приходив він, а два дні приходила позивачка. Він ледве упросив ОСОБА_3 доглядати за ОСОБА_5, оскільки вона не хотіла цього робити. Позивачка найняла особу, яка доглядала замість неї за ОСОБА_5 Разом з ним інколи приходила його донька, інколи жінка. Памперси купувала позивачка за гроші ОСОБА_5 Похорони організовувала позивачка, але вони оплачувались за гроші ОСОБА_5 Відповідач приходив до ОСОБА_5 та провідував її. Відповідач приходив в ті дні, коли він чергував. Він особисто міняв памперси ОСОБА_5 та готував їжу, однак він не ночував. А також, він брав гроші у листоноші та оплачував комунальні послуги. Він продав гараж і з тих грошей поставив памFятник ОСОБА_5

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представників позивачки, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зFясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обFєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4Fянчук Є.В. є рідними братом та сестрою, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

19 лютого 2017 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ F173195 (а.с.11).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2017 року (а.с.12) встановлено факт, що ОСОБА_5 є рідною сестрою позивачки ОСОБА_3

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.09.2017 року (а.с.13) встановлено факт, що ОСОБА_5 є рідною сестрою відповідача ОСОБА_4Fянчука Є.В.

ОСОБА_5 була зареєстрована та фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.05.1982 року по 19.02.2017 року, тобто по день її смерті, що підтверджується довідкою КЖРЕП F17 від 18.09.2017 року за F2056 (а.с.16).

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на квартиру FАДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовFязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено судом, померла ОСОБА_5 за час свого життя заповіт не залишила.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 відсутні, оскільки чоловік ОСОБА_5 F ОСОБА_12, який був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.05.1982 року, помер 20.11.2009 року, що підтверджується довідкою КЖРЕП F17 від 18.09.2017 року за F2055 (а.с.17).

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_13 F96/02-14 від 24.11.2017 року (а.с.15), спадкоємцями майна ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та МарFянчук Є.В., які є рідними братом та сестрою спадкодавця.

За змістом частини пFятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини пFятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням розFяснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року F7, правило частини пFятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобовFязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обовFязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовFязку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обовFязку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини пFятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі F337/6000/15-ц та від 04.07.2018 року у справі F 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обовFязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повFязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовFязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 25.03.2019 року по справі F766/810/17, від 01.04.2019 року по справі F752/12158/14-ц та від 06.05.2019 року по справі F756/12975/17.

Відповідно до довідки Комунальної медичної установи «Міська поліклініка F2» від 11.05.2018 року за F682 (а.с.92), ОСОБА_5 дійсно перебувала на обліку у спеціалістів закладу в період з 2000 року по 2017 рік.

Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка F2» від 24.09.2018 року F1330 (а.с.109) та з копії медичної картки ОСОБА_5 (а.с.110-117), ОСОБА_5 перебувала під наглядом лікаря-терапевта з 1998 року з діагнозами «Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз. Симптоматична артеріальна гіпертензія. Серцева недостатність ІІ-А функціональний клас ІІ. Деформуючий остероартроз великих суглобів. Церебральний атеросклероз. Хронічна недостатність мозкового кровообігу вертебро-базілярному басейні». Амбулаторна картка хворої з 1998 року по 2011 рік пацієнткою загублена. Погіршення стану з 2012 року, коли хвора самостійно не могла пересуватися через прогресування деформуючого артрозу великих суглобів. З березня 2014 року хвора перестала орієнтуватися у оточуючій обстановці (не впізнавала оточуючих), що повFязано із прогресуванням порушення мозкового кровообігу. В період із 2014 року по січень 2017 року вищевказана хвороба постійно прогресувала. 10.03.2016 року діагноз «Церебральний атеросклероз. Дисцикуляторна енцефолопатія ІІ-ІІІ стадії, виражені мнестичні порушення». Від наростаючих явищ хронічної ішемії мозку, склерозу судин головного мозку 19.02.2017 року хвора померла. Що стосується супроводжуючих осіб, то на час перебування лікарів у квартирі ОСОБА_5 були сторонні особи.

Відповідно до копії свідоцтва про поховання від 20.02.2017 року, копії акту МКП «Спецкомбінат» та квитанції до нього від 20.02.2017 року про вивантаження та перенесення до могили (а.с.21), оплату проводила ОСОБА_6 При цьому, суд не приймає як доказ копію договору на організацію та проведення поховання від 02.02.2017 року (а.с.20), оскільки вказаний договір укладено 02.02.2017 року, а ОСОБА_5 померла 19.02.2017 року.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії паспорта (а.с.55), довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (а.с.56) та копії витягу з медичної карти стаціонарного хворого F13350 (а.с.58), відповідач ОСОБА_4Fянчук Є.В., ІНФОРМАЦІЯ_2, є особою похилого віку та хворим, у звFязку з чим не міг часто приходити до ОСОБА_5 Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач домовився з ОСОБА_7, який є братом покійного чоловіка ОСОБА_5, про те, що ОСОБА_7 буде доглядати за ОСОБА_5 замість нього.

Суд вважає, що посилання позивачки ОСОБА_3 про те, що тільки вона займалася доглядом за померлою ОСОБА_5 є безпідставним та спростовується показами свідків відповідача ОСОБА_11 та ОСОБА_7, а також показами свідків, які допитані за клопотаннямпозивачки в судовому засіданні, а саме: свідка ОСОБА_8, яка повідомила, що ОСОБА_7 дійсно допомагав доглядати за померлою; свідка ОСОБА_9, який повідомив, що він бачив ще одного чоловіка, який приходив декілька разів на тиждень, приблизно на протязі 2-3 років до дня смерті ОСОБА_5; свідка ОСОБА_10, яка повідомила, що доглядав померлу чоловік, який є рідним братом покійного чоловіка ОСОБА_5, два дні доглядав він, а два дні вони з позивачкою.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Суд вважає, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факт того, що відповідач свідомо та умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві у звFязку із її безпорадним станом, а також, що спадкодавець потребувала допомоги саме відповідача, що могло б бути підставою для усунення від права на спадкування. При цьому, судом встановлено, що відповідач у звFязку з похилим віком та хворобливим станом здоровFя домовився з ОСОБА_7 як особою, яка буде доглядати за ОСОБА_5, і ОСОБА_7 виконував свої обовFязки по догляду, купував продукти харчування, здійснював оплату за комунальні послуги, приходив до ОСОБА_5 та міняв підгузки. Крім того, відповідач і особисто інколи навідував ОСОБА_5 Зазначене свідчить про відсутність підстав для усунення відповідача від права на спадкування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обFєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (F4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повFязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовFязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовFязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) F 303-A, пункт 29).

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звFязок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, правильно застосувавши положення статті 1224 ЦК України, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позивачкою не доведено факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_5, не доведено постійну потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача, що в силу статті 81 ЦПК України є її обовFязком, у звFязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1220, 1224, 1258, 1261, 1262 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до МарFянчука Євзебія Васильовича про усунення від права спадкування за закономF відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 17 травня 2019 року.

СУДДЯ: