ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення ним 23-х років щомісячно (а.с.1-3).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж» за денною формою навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи з 27.12.2018 року та до закінчення ним навчання чи досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.21-22).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Просить рішення суду змінити, зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, до 1/10 частини всіх видів доходу щомісячно. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано його майновий стан, наявність інших дітей та жінки, яка перебуває у декретній відпустці та знаходиться на його утриманні (а.с.27-29).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради міста Дніпропетровська від 20.12.2000 року, який на даний час проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.

На теперішній час ОСОБА_3 є студентом 3 курсу ДНЗ «Дніпровський технолого-економічний коледж» за денною формою навчання з 2016 року, що підтверджується довідкою від 21.12.2018 року №653, відповідно Наказу №82/в від 05.08.2016 року.

Позивач стверджує в позові, що відповідач працює в ТОВ «Група Гранд-Інвест», , за адресою м. Дніпро, вул. Шинна, 4 та отримує регулярно заробітну платню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що повнолітня дитина, мешкає разом з матір`ю та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу. Також, зазначив, що відповідач до суду не надав заперечень та доказів того, що він не має можливості утримувати сина на момент його навчання, тому у суду відсутня інформація щодо майнового стану або інших обставин відповідача, які унеможливлюють надання ним зазначеної допомоги синові.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються гл. 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Група Гранд-Інвест», має постійний дохід, однак судом не враховано, що відповідач з 14 листопада 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Від цього шлюбу має дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що має істотне значення для справи.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а тому повинен сплачувати аліменти, однак неправильно визначив їх розмір, не встановивши спроможності ОСОБА_1 надавати допомогу у визначеному розмірі.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, але неправильно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 постановлене ним рішення підлягає зміні, а розмір аліментів - зменшенню з 1/4 частини до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи з 27.12.2018 року та до закінчення ним навчання чи досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Дніпровський технолого-економічний коледж» за денною формою навчання, - змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи з 27 грудня 2018 року та до закінчення ним навчання чи досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді: