Провадження №22-ц/812/1284/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2019 року м. Миколаїв

справа № 6/1412/550/12

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 - адвокатом Ярошевським Георгієм Вікторовичем - на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 16 листопада 2012 року під головуванням судді Гаврасієнка В.О. у приміщенні цього суду, повний текст якої складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2012 року головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС) Шекель А.В. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 Зазначала, що на виконанні у Заводському ВДВС перебуває виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 11 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» в солідарному порядку боргу в сумі 18 108,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 144 682 грн. 54 коп., пені в сумі 22 214 грн. 21 коп., а також стягнення з кожного з відповідачів судового збору в сумі 831 грн. 78 коп., а також витрат з ІТЗ судового процесу в сумі 60 грн. 00 коп.

Своє подання державний виконавець обґрунтовувала тим, що нею вживались заходи, спрямовані на виконання рішення суду, однак, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, та за інформацією стягувача має намір виїхати за межі країни, а тому просила тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України із вилученням паспортного документу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задоволено. Тичасово обмежено у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України із вилученням паспортного документу до виконання зобов`язань за виконавчим листом №2-2318/2011 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» в солідарному порядку боргу: в сумі 18 108,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 144 682 грн. 54 коп., пені в сумі 22 214 грн. 21 коп., а також стягнення з кожного з відповідачів судового збору в сумі 831 грн. 78 коп., а також витрат з ІТЗ судового процесу в сумі 60грн.00коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ярошевський Г.В. - посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм закону, а також те, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та будь-яких інших доказів здійснення виконавцем яких-небудь виконавчих дій, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, в якій в задоволенні подання Заводського ВДВС відмовити.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Ярошевський Г.В. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи були належним чином сповіщені, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про отримання судової повістки Заводським ВДВС (а.с. 35) та телефонограмою, прийнятою представником АТ «ПУМБ» ОСОБА_5 (а.с. 76, 77).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2012 року державним виконавцем Заводського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_1 за № 32697274 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 11 травня 2012 року на підставі заочного рішення цього суду від 19 грудня 2011 року у справі № 2-2318/2011, та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 01 червня 2012 року.

Вказане рішення боржником ОСОБА_1 , який є поручителем за кредитним договором, укладеним між ЗАТ «ПУМБ» і ОСОБА_2 , не виконувалося, у зв`язку з чим 16 листопада 2012 року державний виконавець Заводського ВДВС звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Задовольняючи подання державного виконавця Заводського ВДВС про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив із доведеності факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Таким чином, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час постановлення судом оскаржуваної ухвали) виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Між тим, у матеріалах подання державного виконавця відсутні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та вимог державного виконавця, або вимог щодо обізнаності ОСОБА_1 про існування виконавчого провадження.

Не містять таких доказів і матеріали виконавчого провадження № 32697274 (а.с. 39-71), досліджені у суді апеляційної інстанції. Також з цих матеріалів вбачається, що направлені державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 документи не були йому вручені та повернуті поштою до ДВС з відміткою про непроживання адресата за цією адресою (а.с. 58).

Крім того, у матеріалах цивільної справи № 2-2318/2011 відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 судових повісток чи заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2011 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність державним виконавцем факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду.

З огляду на викладене, застосування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон колегія суддів вважає недоцільним, в зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

__________________________________________________

Повний текст постанови складено 26 липня 2019 року