Справа №442/4552/19
Провадження №2/442/1252/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Крамара О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лютик Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив :

24.06.2019 позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову, вказує на те, що він є основним квартиронаймачем даної квартири. Наймачем є також його мати ОСОБА_3 . Також в якості члена сім`ї наймача в квартирі, яка відноситься до державного житлового фонду, зареєстрований і його рідний брат, відповідач по даній справі ОСОБА_2 .

У червні 2011 відповідач забрав всі свої особисті речі та добровільно залишив місце своєї реєстрації. Наскільки йому відомо, причиною цього була наявність в останнього грошових боргів. Після цього жодного дня в квартирі відповідач не проживав, з ним чи з матір`ю не спілкувався. Тобто протягом вже більше восьми років поспіль відповідач відсутній за місцем реєстрації. За вказаний період жодних перешкод йому в користуванні житлом не чинилось.

Формальна реєстрація відповідача створює для нього багато незручностей.

25.06.2019 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь судом отримана 10.07.2019.

26.06.2019 провадження в зазначеній справі відкрито, призначено до підготовчого судового засідання на 11.07.2019.

11.07.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 23.07.2019.

Адвокат позивача Багнюк І.В. у вступному слові позовні вимоги підтримав з мотивів, які викладені у позові. Позов просив задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, а також через оголошення на сайті суду. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи.

Суд, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення №253 від 20.04.1967 основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ордер було видано на членів його сім`ї : дочку ОСОБА_3 , внука ОСОБА_1 та внука ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_4 основним квартиронаймачем вказаної вище квартири став ОСОБА_1 , що вбачається з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 26.09.2006 за №237 .

Так як встановлено, у вказаній квартирі є зареєстрованим брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з однак останній не проживає у такій квартирі з 2007 року по час обстеження (акти за №17, від 28.01.2019, №52, від 13.03.2019, №111, від 14.06.2019 про відсутність особи за місцем реєстрації КП « ЖЕО» Дрогобицької міської ради).

Крім цього, допитані судом свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 суду пояснили, що ОСОБА_2 не бачили в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року, жодних перешкод у користуванні житлом йому не чинилося. Як відомо, він мав борги, тому й залишив місце своєї реєстрації.

Права на жилу площу в житловому приміщенні за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей охороняються законом. Приписами ч. 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, в силу ст. 72 ЖК України вирішується виключно в судовому порядку.

За змістом ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (стст.71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11)..

Беручи до уваги наведене та те, що відповідач фактично добровільно залишив спірне житло і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни понад шість місяців, не сплачує комунальних послуг, його особисте майно в квартирі відсутнє, не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку про те, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що він самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірною квартирою.

За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову на відповідача , тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування будинком кватирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 768,40 грн. судового збору в користь ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони :

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП : НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса : АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2019 року.

Суддя О.В. Крамар