Справа № 1407/1140/2012
УХВАЛА

"15" травня 2019 р. м. Вознесенськ Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Висоцької Г.А. вивчивши матеріали скарги АТ «УКРСИББАНК» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2019 року представник АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в якій просить визнати неправомірними дії Вознесенського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо передачі заставного майна банка іншому стягувану, скасувати постанову заступника начальника Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 від 03.05.2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу по виконавчому провадженню F 51237759.

В обґрунтування вимог скарги представник банку вказував, що 13.03.2014 року було відкрито виконавче провадження F 42484991 по примусовому виконанню виконавчого листа F 1407/1140/2012 про стягнення на користь АТ «УКРСИББАНК» з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 94453грн.44 коп.

24.10.2017 року АТ «УКРСИББАНК» була отримана копія постанови Вознесенського ВДВС від 12.10.2017року про опис та арешт майна боржника про проведення якої банк дізнався лише коли отримав постанову. Таким чином АТ «УКРСИББАНК», як банк - іпотекодержатель був незаконно позбавлений можливості прийняти участь у описі заставного майна та намагатися досягти згоди з боржником.

Зазначає, що з боку ВДВС безпідставно були порушені вимоги ч. 4 ст.13, ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо строку проведення опису заставного майна, арешту майна. Посилається на порушення вимог ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 розділу 11, У11 Порядку реалізації арештованого майна, Закону України «Про іпотеку», тобто процедури організації реалізації заставного майна.

Представник заявника зазначає, що передаючи пакет документів організатору торгів для заявки на реалізацію арештованого майна, ВДВС безпідставно не вказало-майно боржника є заставним майном АТ «УКРСИББАНК», що було достеменно відомо.

Проте, ця скарга не відповідає вимогам цивільного процесуального закону і містить такі недоліки, які не дозволяють розпочати за нею судове провадження.

Так, порядок судового контролю за виконанням судових рішень визначено нормами Розділу VII Цивільного процесуального кодексу України.

Втім, вони не установлюють вимог, яким має відповідати скарга сторони виконавчого провадження.

Але згідно ч. 9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного суду України F14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Тому, вважаю за необхідне застосувати положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України у даному випадку і вказати на те, що скарга має дана відповідати вимогам, установленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України, тобто тим, які висуваються до позовної заяви.

Зокрема, згідно із пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імFя (прізвище, імFя та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звFязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Але всупереч вказаним вимогам та п. 17 постанови Пленуму ВСУ F 14 від 26.12.2003 року АТ «УКРСІББАНК», як сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою і бере участь в її розгляді як заявник не зазначила в скарзі окрім органу дії якого оскаржуються інших учасників цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересованих осіб, відповідно не надіслала учасникам справи копію скарги і додані до неї матеріали і не надала відповідного підтвердження суду.

Враховуючи положення ст. 447 ЦПК України суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у Законі України « Про державну виконавчу службу», оскільки державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Крім того, скаржником не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою (за наявності), а також про наявність оригіналів письмових доказів, ксерокопії яких додано до скарги, що не відповідає вимогам п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Суттєвим недоліком поданої скарги є порушення імперативної вимоги ч.5 ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої позивач, а у цьому випадку, скаржник зобовFязаний додати всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До того ж АТ «УКРСІББАНК», як сторона виконавчого провадження F 51237759 має доступ до зазначеного провадження і відповідно можливість отримати необхідні докази і надати їх суду.

Крім того мотивувальна частина скарги не містить повного чіткого обґрунтування заявлених вимог, тоді як викладене стосується оцінки виконавчих дії, починаючи з часу відкриття ВП F F 51237759, строк із зверненням зі скаргою на які минув і вони не оскаржуються АТ «УКРСІББАНК».

Такі недоліки скарги, у своїй сукупності, не дозволяють призначити судовий розгляд, а тому скаржнику належить усунути їх шляхом виконання вказаних вище імперативних норм права, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

За таких обставин, вважаю, що скаргу АТ «УКРСІББАНК» належить залишити без руху на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України, а скаржнику запропонувати усунути недоліки скарги у спосіб, що визначений в ухвалі.

Крім того, з огляду на характер недоліків, відповідно до ч.2 ст. 185 ЦПК України, строк для їх усунення належить установити у пFять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Вказаного строку, на переконання судді, буде достатньо для виконання вимог цієї ухвали, оскільки усунення зазначених в ній недоліків не вимагає витрат значного часу, а, окрім цього, суддя враховує стислі строки розгляду такого роду скарг.

Тому з цих мотивів, керуючись ст.ст. 1-3, 7-13, 175, 185, 258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу АТ «УКРСИББАНК» на дії державного виконавця - залишити без руху.

Запропонувати АТ «УКРСИББАНК» не пізніше 5 ( пFяти) днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути виявлені недоліки скарги, у спосіб, що визначений в ухвалі, інакше така скарга буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню ініціатору звернення.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Висоцька Г.А.