ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3364/18 Номер провадження 22-ц/814/1551/19Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Ряднина І.В.

за участю представника позивача - адвоката Яресько Н.В.

розглянуши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеля-ційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мирка Романа Олексійовича

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: приватний нотаріус Шимка Ольга Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві, про скасування запису про іпотеку та скасування заборони про відчуження майна, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування запису про іпотеку та скасування заборони про відчуження майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 23 січня 2008 року між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено Кредитний договір №20/02/08-Склв, згідно умов якого Банк надав йому кредитні кошти на придбання житла, а саме квартири АДРЕСА_1 . Зазначене житло внесено до іпотечного реєстру, до повного погашення кредитних зобов`язань.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2014 року з нього - ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» /правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк»/ заборгованість за кредитним договором №20/02/08-Склв від 23 січня 2008 року у розмірі 248 805 грн. 63 грн.

Враховуючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 січня 2018 ро-ку Шевченківського ВДВС м. Полтави, борг в сумі 248 805 грн. 63 коп. на користь ПАТ «Дельта Банк» повністю сплачений, арешт з нерухомого майна, накладений виконавчою службою - знятий.

Вказував, що таким чином з його боку всі зобов`язання виконані і вжито заходів для повідомлення Банку про необхідність скасування запису про іпотеку.

В той же час вважає, що в зв`язку з порушенням Закону з боку відповідача, він позбавлений можливості повністю розпоряджатися своїм майном та змушений звертатися до суду з проханням скасування запису про іпотеку за реєстраційним номером 01 квартири АДРЕСА_1 та скасування заборони відчуження вказаного майна.

Просив постановити рішення суду, яким припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - заборону №3536386 на квартиру АДРЕСА_1 ; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, інше речове право, іпотека №3536386, на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 01, - ОСОБА_1 , особистого майна.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019 року

Позов ОСОБА_1 - задоволено в повному обсязі.

Ухвалдено: припинти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - заборону №3536386 на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, інше речове право, іпотека №3536386, на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01) - ОСОБА_1 , особистого майна.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ПАТ «Дельта Банк» в особі представника - Мирка Р.О., оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило оскаржуване рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком є повністю погашеною, оскільки згідно наявного у справі розрахунку заборгованості, станом на 01 лютого 2019 року за ОСОБА_1 , з урахуванням виконання рішення апеляційного суду, рахується заборгованість.

При цьому зазначало, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 03 чер-вня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість по кредиту, яка існувала станом на 27 вересня 2011 року та яку ним було погашено більше ніж через 4 роки, а саме - 18 січня 2018 року, протягом цього часу ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що виключає можливість задоволення позову останнього, що, в свою чергу не було враховано районним судом.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 23 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №20/02/08-СКЛВ, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 290 250 грн. на строк з 23 січня 2008 року до 22 січня 2015 року включно на умовах, передбачених, у договорі зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №20/02/101/08-Склв від 23 січня 2008 року, згідно якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку Іпотекодержателю, ВАТ «Кредитпромбанк» належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру загальною площею 55,9 кв. м, житловою площею 41,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанку» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №20/02/08-Склв від 23 січня 2008 року у розмірі 248 805 грн. 63 коп.

Окрім того, судом встановлено, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №45372686 від 22 січня 2018 року, виданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області, - виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-714/11, що виданий 24 червня 2014 року апеляційним судом Полтавської області про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 у розмірі 248 805 грн. 63 коп. - закінчено, оскільки борг в сумі 248 805 грн. 63 коп. на користь ПАТ «Дельта Банк» повністю сплачений, арешт з нерухомого майна, накладений органом ДВС знято.

Встановивши вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 за кредитним договором №20/02/08-Склв від 23 січня 2008 року умови по поверненню кредиту перед банком виконав у повному обсязі, шляхом повернення стягнутої суми заборгованості за рішенням суду, а тому накладена заборона №3536386 згідно договору іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , створює перешкоди для позивача у вільному розпорядженні своїм майном.

З наведених підстав районний суд вважав, що позивач правомірно вимагає припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - заборони № 3536386 на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , оскільки стягнута за рішенням суду заборгованість за договором кредиту, позичальником сплачена у повному обсязі, а тому відсутні підстави для продовження іпотеки на вказане нерухоме майно.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 23 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №20/02/08-СКЛВ, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 290 250 грн. на строк з 23 січня 2008 року до 22 січня 2015 року включно на умовах, передбачених, у договорі зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №20/02/101/08-Склв від 23 січня 2008 року, згідно якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку Іпотекодержателю, ВАТ «Кредитпромбанк» належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру загальною площею 55,9 кв. м, жи-ловою площею 41,3 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» /правонаступника ВАТ «Кредитпромбанк»/ заборгованість за кредитним договором №20/02/08-Склв від 23 січня 2008 року у розмірі 248 805 грн. 63 коп.

Однак з наявної у справі Постанови про закінчення виконавчого провадження №45372686 від 22 січня 2018 року, виданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області слідує, що стягнута за вказаним судовим рішенням сума заборгованості остаточно була сплачена ОСОБА_1 лише 18 січня 2018 року /а. с. 21/.

При цьому безпідставним є посилання районного суду на те, що ухвалою Полтавсь-кого районного суду Полтавської області від 05 травня 2015 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду: розстрочено виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2014 року терміном на 36 календарних місяців з моменту набрання ухвалою законної сили, - оскільки у справі відсутні докази про набрання вказаною ухвалою суду законної сили.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 2.1 укладеного сторонами іпотечного договору №20/02/101/08-Склв від 23 січня 2008 року, цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань.

На час вирішення даного спрору договір іпотеки не є припиненим.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 бе-резня 2018 року у справі №444/95/12, після спливу визначеного договором строку кредиту-вання чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, однак права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За наведених обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 виконав у повному обсязі умови за кредитним договором №20/02/08-Склв від 23 січня 2008 року по поверненню кредиту перед банком, шляхом повернення стягнутої суми заборгованості за рішенням суду, а тому накладена заборона №3536386 згідно договору іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , підлягає припиненню.

Окрім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд, перебрав на себе не властиві для суду функції, оскільки за нормами Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» №868 від 17 жовтня 2013 року - реєстрацію припинення іпотеки здійснює нотаріус, який проводить державну реєстрацію припинення заборони відчуження нерухомого майна у разі, коли така заборона накладалась у зв"язку з виникненням іпотеки.

Позивачем такі позовні вимоги до нотаріуса заявлені не були.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мирка Р.О. належить задовольнити, рішення суду першої інстанції згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України,- скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Мирка Романа Олексійовича - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування запису про іпотеку та скасування заборони про відчуження майна - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.