Справа№592/7924/18
Провадження №2/592/869/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Єрьоменко Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6), треті особи: Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , перший заступник Відділу прикордонної служби «Кучурган» Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 67707, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, буд. 14), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом та вимоги мотивують тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є матір`ю та дідом малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно. 24.06.2015 року, з метою поїздки до батька малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , який мешкає у Російській Федерації, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , придбавши проїзні документи, сіли на потяг Конотоп-Москва. При цьому, на виконання вимог чинного законодавства України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, ОСОБА_5 надав згоду на виїзд сина Даніїла з України до РФ із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, яка була посвідчена нотаріусом Люберецького нотаріального округу Московської області Кісєльовим О.О. від 28.05.2015 року, номер в реєстрі №2-1736.

24.06.2015 року, в пункті перетину державного кордону «Конотоп», ст. лейтенантом начальником ІІ-го відділення ІПС Відділу прикордонної служби «Конотоп» Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Барановим А.І. було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону України малолітньому ОСОБА_4 .

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, а рішення про відмову у перетинанні державного кордону України від 24.06.2015 року скасованою.

Таким чином, протиправними діями ОСОБА_3 , які полягають у прийнятті рішення про відмову у перетинанні державного кордону України від 24.06.2015 року, ОСОБА_2 була завдана матеріальна шкода, яка полягає у втраті коштів в розмірі вартості проїзних документів 1553,32 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях позивачів, оскільки вони були вимушені вживати заходів щодо відновлення порушених прав на свободу пересування та виїзд за межі України. Тому в уточненій позовній заяві позивачі просять суд стягнути з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 1553,32 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; стягнути з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивачів витрати, понесені за надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою суду від 04.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Ухвалою суду від 30.08.2018 року замінено у даній справі первісного відповідача Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на належного відповідача Державну казначейську службу України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Державної Казначейської служби України, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність.

Третя особа: перший заступник Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Баранов А.І. в судове засідання не з`явився, згідно листа Адміністрації Держприкордонслужби України, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в Державній прикордонній службі України в Чеській Республіці та знаходиться в підпорядкуванні керівника дипломатичної установи.

Представник Військової частини НОМЕР_1 Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Єрьоменко Д.Ю. в судовому засідання при прийнятті рішення по справі покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Відділом РАЦС по м. Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області від 23.08.2005 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №251, а його батьками є: мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_5 (а.с.6).

24.06.2015 року, з метою поїздки до батька малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 , який мешкає у Російській Федерації, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , придбавши проїзні документи, сіли на потяг Конотоп-Москва, що підтверджується копіями проїзних документів (а.с.7-8). При цьому, на виконання вимог чинного законодавства України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховної Радою України, ОСОБА_5 надав згоду на виїзд сина Даніїла з України до РФ із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Однак, 24.06.2015 року рішенням ст. лейтенанта начальника ІІ-го відділення ІПС Відділу прикордонної служби «Конотоп» Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Баранова А.І. відмовлено у перетинанні державного кордону України на виїзд з України малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки згода батька, видана нотаріусом Російської Федерації, не дійсна для перетину державного кордону, у зв`язку з не завіренням її у закордонній дипломатичній установі України (а.с.9).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року по справі №818/226/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення від 24.06.2015 року про відмову в перетині державного кордону України гр. України, який не досяг 16-річного віку, ОСОБА_4 (а.с.11-12).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 року апеляційну скаргу Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України залишено без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року по справі №818/226/19 залишено без змін (а.с.13-15).

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як було встановлено у судовому засіданні та не спростовано будь-якими іншими належними та допустимими доказами, внаслідок прийняття ст. лейтенантом начальником ІІ-го відділення ІПС Відділу прикордонної служби «Конотоп» Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Барановим А.І. рішення від 24.06.2015 року про відмову у перетинанні державного кордону України малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке у встановленому законом порядку визнано протиправним, ОСОБА_2 було завдано шкоду в розмірі вартості проїзних документів на ім`я ОСОБА_2 1130,05 грн., та на ім`я ОСОБА_6 423,27 грн., що в сумі становить 1553,32 грн. та яка на підставі ст. 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Відповідно до чи. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України №845 від 03.08.2011 року, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Таким чином, оскільки обов`язок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями посадових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, покладено на державу, в особі Державної казначейської служби України, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1553,32 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає , зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5, п. 7 та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , внаслідок прийняття ст. лейтенантом начальником ІІ-го відділення ІПС Відділу прикордонної служби «Конотоп» Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України Барановим А.І. рішення від 24.06.2015 року про відмову у перетинанні державного кордону України малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке у встановленому законом порядку визнано протиправним, була заподіяна моральна шкода, при визначенні якої суд приймає до уваги матеріальний стан сторін по справі, душевні страждання позивача, зумовлені грубим порушенням права на свободу пересування та виїзду за межі території України її сина, те що за захистом порушених прав вона була вимушена неодноразово звертатися до судових інстанцій, з урахуванням розумності і справедливості, та вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Крім того, зазначеними вище протиправними діями працівника Державної прикордонної служби ОСОБА_3 , ОСОБА_1 також було спричинено моральну шкоду, зумовлену необхідністю звертатися до керівництва прикордонної служби України та судових інстанцій з метою захисту порушеного права на свободу пересування його онука Данііла, внаслідок чого він був знервований, пригнічений та роздратований протиправною поведінкою щодо членів його сім`ї, тому з урахуванням принципів розумності і справедливості суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2500 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зауважує.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з наданих позивачами доказів, 12.03.2018 року між ОСОБА_2 (клієнт) та адвокатом Яковець Є.О. було укладено Договір про надання правової допомоги №11, на виконання умов якого клієнтом було сплачено грошові кошти в сумі 3000 грн., що підтверджується Додатком №1 до Договору від 12.03.2018 року, квитанцією № 97/2 від 12.03.2018 року та детальним описом наданих послуг (а.с.49-52).

Крім того, 12.03.2018 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Яковець Є.О. було укладено Договір про надання правової допомоги №12, на виконання умов якого ОСОБА_1 сплатив 3000 грн. за надання правових послуг, що підтверджується Додатком №1 до Договору від 12.03.2018 року, квитанцією № 97/1 від 12.03.2018 року та детальним описом наданих послуг (а.с.53-56).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. окремо на кожного.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1436,80 грн., оскільки позивачів було звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6), треті особи: Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , перший заступник Відділу прикордонної служби «Кучурган» Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 67707, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, буд. 14), про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 матеріальну шкоду, завданої протиправним рішенням в розмірі 1553 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_4 моральну шкоду в розмірі 2500 грн.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь держави судовий збір в розмірі 1436 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

12 липня 2019 року складено повне судове рішення.

Суддя І.М. Фоменко