Дата документу 18.07.2019 Справа № 316/1651/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/1651/18 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М. Провадження № 22-ц/807/2329/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та з метою отримання банківських послуг 18.07.2011р. підписав заяву б/н, відповідно до якої отримав кредит в розмірі 4451,06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. При встановленні та зміні кредитного ліміту, зміни тарифів банк керується пунктами 1.1.3.2.4, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, згідно з якими відповідач дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банка. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач на підставі пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 Ддговору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за договором у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу банку зобов`язався повернути кредит та оплати винагороду банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами було погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта, є борговими зобов`язаннями. Однак відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти, чим порушив зобов`язання за договором, а тому повинен сплатити банку встановлені пунктами 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2.1 договору проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах, та у подвійному розмірі, що діють на дату нарахування згідно з п. 2.1.1.12.6.1 договору, сплатити банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобов`язання, та може змінюватися у відповідності до п. 1.1.3.2.4 договору, а також на підставі п. 2.1.1.7.6 договору сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до пп. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків та інших обов`язків за цим договором.

В наслідок неналежного виконання позичальником взятих зобов`язань за кредитним договором від 18.07.2011р. та з урахуванням внесених коштів на погашення заборговано-

сті у відповідача за кредитним договором станом на 22.08.2018р. наявна заборгованість у загальному розмірі 24 144,76 грн., яка складається з наступного: нараховані відсотки за користування кредитом - 14 933,49 грн., нарахована пеня - 10 319,05 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 125,94 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявності погодження відповідачем у вигляді власноручного або електронного підписання Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, які позивач вважає складовими частинами кредитного договору, до якого приєднався відповідач шляхом підписання заяви від 18.07.2011р., в той час як останній заперечував про наявність такого погодження. Також суд визнав недоведеним факт придбання відповідачем у позивача кредитного продукту, оскільки у підписаній відповідачем заяві останній виявив намір отримати картку для виплати заробітної плати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, банк наголошував на тому, що вказані висновки суду не ґрунтуються на матеріла справи, оскільки у заяві відповідач висловив згоду на укладення договору, який складається з цієї заяви, Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта, які становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Тобто суд необґрунтовано визнав, що вказані складові не є частинами єдиного договору, до якого у відповідності до положень ст.ст. 634 ЦК України приєднався відповідач, а помилково вважав, що договір складається лише із заяви відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 зазначає, що суд правильно вирішив справу, врахувавши, що він на підставі анкети-заяви бажав отримати лише картку на виплату зарплати, та кредиту від банку він не отримував. Будь-яких інших договорів, чи складових, на яких наполягає банк, він не підписував, а тому анкета-заява не може вважатись кредитним договором. Просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник банку в судовому засіданні апеляційного суду підтримав скаргу та просив

задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про проведення апеляційного розгляду у його відсутності, врахувавши при розгляді його заперечення проти позову, відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника банку, врахувавши відзив відповідача на скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що зі змісту Анкети-заяви без номеру, датованої 18.07.2011р., підписання якої відповідачем не заперечується, слідує, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я зарплатну картку, що чітко вбачається з відповідного розділу анкети-заяви (а.с. 9-зворот). При цьому, у Анкеті-заяві не зазначено про погодження відповідача на надання кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, а також можливого нарахування процентів, штрафів, пені, тощо за будь-які його дії, а також не зазначено про будь-які зобов`язання перед банком. Також не зазначено, що до анкети-заяви додаються будь-які додатки, у тому числі, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які долучені позивачем до позову (а.с. 10-10зворот, 11-25), або що вони є складовою кредитного договору з умовами, правилами та тарифами, на які посилається позивач.

Додані до позовної заяви документи не маються підписів відповідача, а тому позивачем не доведено безпосереднього погодження їх змісту з відповідачем, як це було визначено Законом України ««Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003р. №851-ІV, який був чинний на час виникнення спірних відносин.

Отже, з зазначеної Анкети-заяви судом встановлено лише волевиявлення ОСОБА_1 на отримання зарплатної картки, що спростовує обґрунтування позивача про те, що ця заява свідчить про волевиявлення на отримання кредитних коштів шляхом встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а отже в такому разі є безпідставним посилання позивача, що вказаною заявою відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банк», які у тому числі викладені на офіційному сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, поінформованість відповідача про умови кредитування в ПриватБанку та погодження відповідача з ними.

Інших заяв або анкет-заяв, які б підтверджували той факт, що відповідач виявив бажання на отримання кредитних коштів на умовах та в порядку, про які зазначає сторона позивача - суду не надано, та судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив наявності між сторонами укладеного кредитного договору на певних умовах, про які зазначає позивач. Більш того, взагалі не встановлено волевиявлення з боку відповідача на отримання кредиту у Приватбанку, а лише картки для перерахування та виплати зарплати.

Щодо доводів скарги про наявність договору приєднання, то колегія в цій частині вважає їх необґрунтованими, та, наразі, погоджується з висновками суду в цій частині, згідно з якими кредитний договір має укладатись у письмовій формі із визначенням всіх притаманних йому істотних умов, який буде підписаний обома сторонами, що відповідає положенням ст.ст. 626, 628, 638, 640, 1055 ЦК України, ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні», ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

Вказані висновки суду відповідають, зокрема, останній правовій позиції.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019р. у справа № 342/180/17 висловлено наступну правову позицію: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

До таких висновків Велика Палата дійшла, навівши ретельний аналіз чинного законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини у справі між Приватбанком та клієнтом, яким також було підписано з банком лише анкету-заяву.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У справі, що переглядається апеляційним судом, позивач, обґрунтовуючи право вимоги до відповідача, в тому числі щодо розміру і порядку нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 липня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як на невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем картки взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і з таким порядком нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Апеляційний суд з урахуванням обставини цієї справи та вищенаведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 липня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21 вересня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про надання кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім аналогічних вказаним у справі, що розглядалась Великою Палатою, обставин, в цій справі, рішення у якій є предметом перегляду апеляційного суду, ще й не було зазначено в анкеті-заяви про бажання отримати кредит, або кредитну картку, а лише наголошено на картці для виплати зарплати.

А тому суд правильно виходив із того, що укладення кредитного договору між сторонами у справі банком не доведено, та відмовив в задоволенні позову в цілому. Крім того, посилаючись на надання кредиту відповідачу, банк навіть не включив до заборгованості його тіло, а лише відсотки, пеню та штрафи.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 391-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Бєлки В.Ю.