Провадження № 4-с/522/248/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши клопотання скаржника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М.

Представник скаржника звернувся до суду із клопотанням, в якому просив суд зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2-11849/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси та заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу стягувати грошові кошти у виконавчому провадженню №59428988 за виконавчим листом №2-11849/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси з банківських рахунків, які належать боржнику.

Суд, вивчивши матеріали справи, клопотання, вважає, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За статтею 2 ЦПК, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК).

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії"Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи"Каіч та інші проти Хорватії"(рішення від 17липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно,якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту,але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004усправі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

До завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014).

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника скаржника щодо необхідності вжиття заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; суд дійшов висновку, що клопотання скаржника є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими вимогами.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 447, 448, 449 ЦПК,

УХВАЛИВ:

Зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2-11849/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № M L-501/231/2006 від 19.09.2006 року у розмірі 383 128 гривень 60 копійок, а також витрати за оплату державного мита в розмірі 1700,00 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 120,00 гривень.

Заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу списувати грошові кошти в рамках виконавчого провадження №59428988 за виконавчим листом №2-11849/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси з банківських рахунків, які належать ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя