Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 205/5313/16-ц

провадження № 61-30676 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

представник позивача - Сокуренко Євген Сергійович

відповідач - ОСОБА_1 ;

представник відповідача - Крутовських Сергій Володимирович;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська у складі судді Шавули В. С. від 15 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Свистунової О. В., Красвітної Т. П. від 03 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк

«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 , у якому зазначало, що 31 березня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 2 500 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором.

Посилаючись на викладене, уточнивши у листопаді 2016 року позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 3 163,34 доларів США, що за курсом 24,84 грн відповідно до службового розпорядження Національного банку України

від 06 липня 2016 року складає 78 577 грн 37 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня

2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, так як останній платіж позичальником здійснено у січні 2008 року і про застосування якого було заявлено стороною у справі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня

2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня

2017 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з інших правових підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено встановлений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявлено відповідачем, оскільки останній платіж на погашення заборгованості позичальником було здійснено 04 січня 2008 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року касаційне провадження

у зазначеній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності суди не звернули увагу на те, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а строк дії договору та строк дії картки не є тотожними поняттями. Договір, укладений між сторонами у справі, автоматично було пролонговано, оскільки жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати, тому договір діє до даного часу, а кредит не погашений. Крім того, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. При цьому банк посилався на відповідну правову Верховного Суду України, висловлену у постанові № 6-249цс15 від 02 грудня 2015 року.

Заперечення на касаційну скаргу не надходило

Фактичні обставини справи

31 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 2 500 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 13,2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого за період з

06 червня 2013 року по 06 липня 2016 року виникла заборгованість.

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період три роки перед пред`явленням позову.

24 січня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності

(а. с. 73-75).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач порушив умови кредитного договору та допустив кредитну заборгованість. Проте, пред`являючи позов, позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,

є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Встановивши, що у березні 2006 року відповідач отримав кредит (кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки) у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, оскільки ОСОБА_1 неналежно виконував свої зобов`язання по вказаному кредитному договору, термін дії картки закінчився, останній платіж було внесено 04 січня 2008 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2016 року, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача у справі.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладений у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.

Посилання касаційної скарги на постанову Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15 безпідставні, так як Велика Палата Верховного Суду у частині стягнення з позивача заборгованості за три роки перед пред`явленням позову відступила від висновку, викладеному у цій постанові Верховного Суду України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник