У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву представника позивача Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» - адвоката Чередніченка Максима Миколайович про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Кендзьори Вікторії Ярославівни, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартинюк (Шпитковська) Сабіна Валеріївна про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

23.07.2019 року позивач АТ «ІНГ Банк Україна» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Кендзьори В.Я., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру.

23.07.2019 року представником позивача - адвокатом Чередніченко М.М. до канцелярії суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а також вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження даної квартири, мотивуючи тим, що відповідач 1 ОСОБА_1 не виконуючи свого зобов`язання за Договором іпотечного кредиту від 07.07.2008, 20.11.2012 уклав зі своєю матір`ю - відповідачем 2 по справі ОСОБА_2 договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що є підстави вважати про наявність ризиків подальшого відчуження квартири відповідачем 2 іншим близьким родичам та в такому випадку, фактично судовий розгляду про визнання Договору дарування недійсним не матиме сенсу і позивачу буде необхідно звертатись з новим позовом до третіх осіб. Враховуючи викладене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову, в частині накладення арешту на квартиру, позивачем обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, у зв`язку з чим сторона позивача звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

У частині забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження квартири, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заява не підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту на квартиру само по собі включає заборону вчинення таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» - адвоката Чередніченка Максима Миколайович про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Кендзьори Вікторії Ярославівни, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартинюк (Шпитковська) Сабіна Валеріївна про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належнить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині заяви - відмовити.

Виконання ухвали доручити позивачу Акціонерному товариству «ІНГ Банк Україна».

Копію ухвали для відома направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Панченко