РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/5604/17

Провадження № 22-ц/4815/913/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Кушнір Н.В.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника АТ "СК "АХА Страхування" - Кондрашова К.О. на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2019 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі ПрАТ "СК "АХА Страхування") звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Покликаючись на заподіяння внаслідок ДТП, що сталася 19 грудня 2015 року, відповідачем шкоди майну ОСОБА_2 з яким позивач уклав договір добровільного страхування та умови якого виконав, представник позивача ОСОБА_3 у поданій до суду 18 грудня 2017 року заяві просить стягнути з відповідача у порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 54 789 грн. 73 коп. та сплачений судовий збір.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2019 року відмовлено у позові ПрАТ "СК "АХА Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу.

У апеляційній скарзі представник АТ "СК "АХА Страхування" - Кондрашов К.О. вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, при цьому судом першої інстанції не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

Погоджується із висновками суду, що позивач має право на відшкодування шкоди в порядку суброгації, а не в порядку регресу. Разом з тим, зазначає, що правильне застосування норми матеріального права, яка регулює спірні правовідносини є обов`язком суду, виходячи з обставин на які посилається позивач у позові та які встановлені при розгляді справи.

Відтак, зазначення у позові про стягнення виплаченої суми за договором майнового страхування в порядку регресу не є безумовною підставою для відмови в позові, оскільки за обставинами, викладеними у позовній заяві позивач просив стягнути з винної у ДТП особи те страхове відшкодування, яке було виплачене ними, на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу страхувальнику.

Зазначає, що твердження суду про неповідомлення відповідача про час огляду КТЗ не спростовує правильність проведення такого огляду, оскільки вимога про виклик заінтересованої особи не є імперативною і виклик таких осіб здійснюється лише у разі потреби. Виклик заінтересованих осіб, згідно п.5.2 Методики є правом, а не обов`язком експерта. Крім того, всі пошкодження зафіксовані у акті огляду та підтверджуються фотододатками, що були долучені до матеріалів позовної заяви.

За наведеного, просив рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_1 вважає, що рішення було прийнято після повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи із повним дослідженням доказів та належною їх оцінкою, є законним та обґрунтованим. Надано належну оцінку того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами завдання йому шкоди в результаті порушення його права.

Щодо розміру страхового відшкодування, то зазначає, що підставою його для визначення став Звіт №10 від 27.01.2016 ТОВ "Експерт Сервіс Альфа". Страхове відшкодування здійснено в розмірі 104789,73 грн., однак згідно Звіту №10 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Camry", д.н. НОМЕР_1 становить 99808,01 грн., а ринкова вартість аналогічного не пошкодженого автомобіля на момент пошкодження складає 314244 грн. відповідно страховик мав виходити саме із суми 314244 грн, а не 355000 грн.

Звертає увагу, що відповідно до п.3 розрахунку страхового відшкодування наданого представником позивача вже було здійснено попередні страхові відшкодування в розмірі 12 303,62 грн. і на цю суму мало бути зменшено страхове відшкодування. З огляду на викладене, вважає, що за завдану шкоду із ОСОБА_1 немає підстав стягувати збитки.

Враховуючи викладене, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Відповідно до 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Місцевим судом встановлено та не заперечується сторонами в справі, що 19 грудня 2015 року у м. Рівне сталася ДТП за участю автомобіля "Тойота Кемрі" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Мерседес Бенц" д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ..

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №67162а5р від 27 жовтня 2015 року укладеного між АТ "СК "АХА Страхування" та власником автомобіля "Тойота Кемрі" д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 були застраховані її майнові права (а.с.5-18).

Відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Питання відшкодування збитків, спричинених потерпілому, не вирішувалося (а.с.26-27).

Згідно Звіту №10 від 27 січня 2016 року ТОВ "Експерт Сервіс Альфа", вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу становить 252 680,06 грн, що перевищує 70 % від його дійсної вартості на момент укладання Договору (355 000,00 грн), та за умовами Договору визнається повною загибеллю транспортного засобу (а.с.30-34).

Відповідно до даного страхового випадку АТ "СК "АХА Страхування" просила про відшкодування, розмір якого 54 789 грн. 73 коп. визначила виходячи з наступного:

355 000,00 - 4 960,27 - 245 250,00 - 0,00 = 104 789,73 грн, де

355 000,00 грн. - дійсна вартість на момент укладання Договору;

4 960,27 грн. - знецінення ТЗ за період страхування;

0,00 грн - франшиза;

245250,00 грн - вартість залишків транспортного засобу, визначена шляхом використання системи - аукціону ТОВ УПП "Автоонлайн-Україна".

За умовами Договору, на підставі страхового акту № 1.003.15.18334/АХА2015075, розрахунку страхового відшкодування та зібраних документів, розмір виплати страхувальнику за пошкоджений транспортний засіб склав 104 789,73 грн. (платіжне доручення № 224 418 від 18 лютого 2016 року).

Частину цієї суми позивачу в розмірі 50000 грн. було відшкодовано ПАТ "СК "Універсальна", де згідно полісу № АІ/7878150 була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія «Mercedes 207», д/н НОМЕР_2 , ліміт відповідальності становить 50 000,00 грн. - франшиза 0 грн.

04 січня 2017 року АТ "СК "АХА Страхування" ОСОБА_1 було надіслано лист-претензію на виплату страхового відшкодування в розмірі 54 789 грн. 73 коп. як різницю між заподіяною шкодою та гарантованим відшкодуванням, проведеним страховою компанією відповідача (47-48).

19 січня 2017 року ОСОБА_1 надав страховій компанії відповідь, але її вимоги не виконав.(а.с.49).

В зв`язку з цим в грудні 2017 року АТ "СК "АХА Страхування" звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 54 789, 73 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами завдання йому шкоди в результаті порушення його права. Вимога страховика потерпілого до завдавача шкоди не є регресною, а правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у зв`язку з виплатою позивача на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації.

Такі висновки місцевого суду не відповідають наведеним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.ст.7, 8 Закону "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.22.1 ст.21 Закону № 1961-VI, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч..1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі норм ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Місцевий суд встановивши дану обставину не мав підстав для відмови в позові, а відповідно до заявлених вимог мав застосувати ті норми матеріального права, які підлягали до застосування та вирішити спір по суті, оскільки предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язання за яким залишилось невиконаним винною особою.

Неправильне зазначення позивачем правової норми на обґрунтування позову та некоректне формулювання позовної вимоги з посиланням на виникнення права вимоги у порядку регресу, не є визначальним для суду при вирішенні питання про те, яким законом необхідно керуватись при захисті права зворотної вимоги страховика до винної у спричиненні ДТП особи.

Разом з тим, правильне застосування норми матеріального права, яке регулює спірні правовідносини є обов`язком суду виходячи з обставин, на які посилається позивач у позові та які встановлені при розгляді справи. Відтак зазначення у позові про стягнення виплаченої суми за договором майнового страхування в порядку регресу не є безумовною підставою для відмови в позові, оскільки за обставинами, викладеними у позовній заяві позивач просив стягнути з винної у ДТП особи те страхове відшкодування, яке було виплачене ними, на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу страхувальнику.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Що стосується визнання фізично знищеним застрахованого транспортного засобу ОСОБА_2 , то слід зазначити, що відповідач не був стороною договору між ОСОБА_2 та страховою компанією - позивачем в справі, а тому його незгода із визнаною сторонами обставиною не має значення для вирішення виниклих між ними правовідносин.

Згідно зі ст.30 Закону № 1961-VI, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Відповідно до п.15 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Згідно наявного в справі Звіту №10 від 27 січня 2016 року ринкова вартість застрахованого автомобіля "Toyota Camry", д.н. НОМЕР_1 на час ДТП становить 314244 грн., вартість залишків транспортного засобу 245520 грн. Різниця складає 68724 грн. від цієї суми слід відняти 50000 грн. відшкодованих страховою компанією відповідача і до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає 18724 грн.

Що стосується покликання апелянта на попередню виплату страхової суми в розмірі 12 303,62 грн., то ним не доведено, що ця сума стосується цього страхового випадку.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Оскільки ПрАТ «СК «АХА «Страхування» виплатило страхове відшкодування потерпілій, то воно отримало права кредитора, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу та позов задоволено частково, то сплачений судовий збір слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1360 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ "СК "АХА Страхування" - Кондрашова К.О. задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 березня 2019 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 18724 грн. в рахунок сплаченого страхового відшкодування та частину сплаченого судового збору в розмірі 1360 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук