Справа № 761/3855/18
Провадження № 4-с/761/169/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Національного музею історії України на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норка Євгеній Віталійович, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2019 року Національний музей історії України звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Норки Є.В., у якій просить: визнати неправомірними постанови державного виконавця про арешт майна боржника, арешт коштів боржника та розшук майна боржника, винесені ним у рамках виконавчого провадження № 57674535; визнати неправомірними дії державного виконавця щодо вилучення належного боржнику транспортного засобу, вчиненні ним у виконавчому провадженні № 57674535; визнати неправомірною постанову державного виконавця про передачу майна на зберігання іншому зберігачу, винесену ним у рамках виконавчого провадження № 57674535; зобов`язати Шевченківський РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві повернути боржнику неправомірно вилучений транспортний засіб; зобов`язати Шевченківський РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідних для перерахування стягувачу боргу за виконавчим листом, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57674535.

Свою скаргу представник заявника обґрунтовує тим, що на виконанні у Шевченківському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 57674535 з примусового виконання виконавчого листа № 761/3855/18, виданого 05.11.2018 року Шевченківським районним судом м.Києва щодо стягнення з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 188956,74 грн. З метою вжиття заходів щодо примусового виконання рішення, державним виконавцем у рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанови про арешт майна боржника від 03.12.2018 року, арешт коштів боржника від 04.12.2018 року та розшук майна боржника від 09.04.2019 року. За результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем виявлено та описано належний боржнику транспортний засіб «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому винесено 23.05.2019 року постанову про передачу майна (транспортного засобу) на зберігання іншому зберігачу. 24.05.2018 року представник заявника звернувся до Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», однак останній залишив заяву заявника без належного реагування, жодних дій щодо повернення виконавчого документа не вчинив. Таким чином, посилаючись на те, що вчинені дії та винесені постанови державного виконавця у виконавчому проваджені № 57674535 є неправомірними, оскільки враховуючи, що боржник є організацією державної форми власності, останній не уповноважений здійснювати примусове виконання рішення у даному випадку, представник заявника вважає, що вказаними діями та рішеннями державного виконавця були порушені права заявника, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Державний виконавець та представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 57674535 з примусового виконання виконавчого листа № 761/3855/18, виданого 05.11.2018 року Шевченківським районним судом м.Києва щодо стягнення з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 188956,74 грн.

Постановою державного виконавця від 14.11.2018 року було відкрито вказане виконавче провадження. При цьому, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано вказану постанову за адресою, вказаною у виконавчому листі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що боржник був обізнаний про наявність виконавчого провадження.

З метою вжиття заходів щодо примусового виконання рішення, державним виконавцем у рамках виконавчого провадження № 57674535 винесено постанови про арешт майна боржника від 03.12.2018 року, арешт коштів боржника від 04.12.2018 року та розшук майна боржника від 09.04.2019 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що банківські рахунки боржника у ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрексімбанк» закриті, при цьому виявлено, що за боржником зареєстровано рухоме майно, а саме транспортні засоби «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_2 та «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем виявлено та описано належний боржнику транспортний засіб «Mitsubishi Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , та винесено 23.05.2019 року постанову про передачу майна (транспортного засобу) на зберігання іншому зберігачу, - представнику ДП «СЕТАМ».

24.05.2018 року представник заявника звернувся до Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», однак останній залишив вказану заяву без належного реагування, жодних дій щодо повернення виконавчого документа не вчинив.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною скаргою, представник заявника, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій та рішень державного виконавця у виконавчому проваджені № 57674535, оскільки державний виконавець не є уповноваженою особою здійснення примусового стягнення у даному випадку, через те, що боржником у виконавчому провадженні є організація державної форми власності для якого встановлений Законом України «Про виконавче провадження» особливий порядок примусового виконання рішення суду про стягнення коштів, а єдиним органом для стягнення коштів із зазначеного боржника є виключно Державна казначейська служба України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З матеріалів справи вбачається, а боржник у виконавчому провадженні - Національний музей історії України () є державною організацією (закладом, установою) та відноситься до сфери управління Міністерства культури України (), що також зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, оскільки у відповідності до вимог закону органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів виконують рішення про стягнення коштів з державних органів, а не з держаних організацій (закладів, установ), до яких відноситься боржник, при цьому вказані поняття не є тотожними, тому державний виконавець під час вжиття заходів щодо примусового виконання рішення у виконавчого провадження № 57674535, діяв у межах визначених законом повноважень.

Враховуючи, що примусове виконання рішення відносно боржника Національного музею історії України відноситься до компетенції Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, тому відсутні правові підстави для подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідних для перерахування стягувачу боргу за виконавчим листом, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57674535.

Крім того, судом встановлено, що постанови про арешт майна боржника від 03.12.2018 року, арешт коштів боржника від 04.12.2018 року, розшук майна боржника від 09.04.2019 року та передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 23.05.2019 року, винесені державним виконавцем з метою виконання покладених на нього обов`язків щодо примусового виконання рішення, яке боржником у добровільному порядку до даного часу не виконано, та повністю відповідають вимогам закону.

Також, оскільки під час примусового виконання рішення держаним виконавцем вчинено дії щодо звернення стягнення на транспортний засіб боржника, який був описаний та відповідно до постанови від 23.05.2019 року переданий на зберігання іншому зберігачу, - представнику ДП «СЕТАМ», з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому правові підстави для повернення боржнику вилученого у нього майна відсутні.

При цьому, представником заявника до скарги під час її подання та судового розгляду на підтвердження обставин, на які останній посилається як на підставу для своїх вимог, не додано жодного належного та допустимого доказу.

За таких обставин, оскільки під час вчинення дій та винесення рішень у виконавчому провадженні № 57674535, які оскаржуються, старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Норка Є.В. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями та рішеннями порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Національному музею історії України в задоволенні скарги на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норка Євгеній Віталійович, ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: