Справа № 588/674/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2019 р. м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Ноздріної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_4 , орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій зазначав, що предметом вказаного позову є стягнення аліментів із батьків. Так як відповідач ОСОБА_3 отримує аліменти від відповідача ОСОБА_2 , однак не всі кошти витрачає на позивача, в тому числі і у період знаходження справи у суді, з метою забезпечення порушених прав позивача на отримання аліментів, посилаючись на норми ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Тростянецькому ВДВС ГТУЮ у Сумській області вчиняти дії по стягненню аліментів за виконавчим листом №2-462/2007 від 27.06.2007 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на його утримання.

Суд розглядає вказану заяву без виклику сторін та інших учасників процесу та приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частинами 5-7 ст.153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. . В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Дійсно судом встановлено, що на розгляді у суді перебуває цивільна справа за позовом неповнолітнього ОСОБА_1 , у якому просить: -

1) стягнути з ОСОБА_2 (батька) на його користь аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття у розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років;

2) стягнути з ОСОБА_3 (матері) на його користь аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття у розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років;

3) припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на його утримання за виконавчим листом Тростянецького районного суду Сумської області №2-462/2007, визнавши цей виконавчий лист таким, що втратив чинність.

Разом із тим, як вбачається, позивач фактично просить, аби заходами забезпечення позову була задоволена одна із його позовних вимог, крім того у самому позові ставить питання про зміну стягуваних коштів із батька, а фактично про зменшення розміру стягуваних на його користь аліментів, таким чином неповнолітній діє усупереч своїм же інтересам.

Крім того, ні позивач, ні його батько (як платник аліментів) не пред`явили позов про нецільове використання аліментних коштів відповідачем ОСОБА_3 , як то передбачено ч.2 ст.186 Сімейного кодексу України.

Частина 10 статті 150 ЦПК України передбачає, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на вищевикладене.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_4 , орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя О.С. Линник