Дата документу 16.07.2019 Справа № 335/3166/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/3166/14 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
№ 22-ц/807/2289/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2019 року за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шавлукової Заіри Арсенівни у виконавчому провадженні №44988738, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2019 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою: визнати дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шавлукової Заіри Арсенівни з обрахунку заборгованості за періодичними платежами по аліментним зобов`язанням Боржника у виконавчому провадженні № 44988738 - ОСОБА_2 - протиправними; зобов`язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шавлукової Заіри Арсенівни, здійснити розрахунок існуючої заборгованості за періодичними платежами по аліментним зобов`язанням Боржника у виконавчому провадженні № 44988738 - ОСОБА_2 , у відповідності до приписів ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України - з моменту набуття чинності відповідних норм матеріального права, тобто з 28.08.2018 (набуття чинності Законом України №2475-VІІІ від 03.07.2018).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У скарзі на дії ВДВС Кучерява Ганна Юріївна зазначала, що державним виконавцем не вжито заходів здійснення перерахунку призначених судом аліментів, просила визнати дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шавлукової Заіри Арсенівни з обрахунку заборгованості за періодичними платежами по аліментним зобов`язанням Боржника у виконавчому провадженні № 44988738 - ОСОБА_2 - протиправними.

Також просила зобов`язати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шавлукової Заіри Арсенівни, здійснити розрахунок існуючої заборгованості за періодичними платежами по аліментним зобов`язанням Боржника у виконавчому провадженні № 44988738 - ОСОБА_2 , у відповідності до приписів ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України - з моменту набуття чинності відповідних норм матеріального права, тобто з 28.08.2018 (набуття чинності Законом України №2475-VІІІ від 03.07.2018).

Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду від 31.03.2004 у справі № 2-1386/04 вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 100 грн. щомісячно до його повноліття та 50 грн. щомісячно на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2006 у справі № 2-676/2006р. вирішено збільшити стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 до 150 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 18 років, до ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2014 у справі № 335/3166/14-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено, збільшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2006 року до 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення сином повноліття.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України, до яких, з-поміж іншого, належить право подавати заяви та клопотання, у котрих в силу ст. 182 вказаного Кодексу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Одним із процесуальних питань, які суд може вирішувати у судовому засіданні, є розгляд скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, в силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судова колегія враховує, що розмір аліментів заявнику (стягувачу) на дитину у даному випадку присуджено у конкретній грошовій сумі.

Заявником (стягувачем) заявлена вимога до державного виконавця про перерахунок державним виконавцем розміру аліментів, котрі стягуються на дитину на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року, тобто з дати набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц., зазначено, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII (далі - Закон № 2037-VIII) внесено зміни до статті 182 Сімейного кодексу України, частину другу якої викладено у новій редакції. Згідно із запровадженим правилом розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Внесення змін до чинного законодавства щодо визначення мінімального розміру стягуваних на одну дитину аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів, призначених (стягнутих) на підставі рішень судів, постановлених до набрання цими змінами чинності.

За загальним правилом частини третьої статті 181 СК України, в разі відсутності домовленості між батькам щодо утримання дитини, аліменти підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Відповідно до частини третьої наведеної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто розмір аліментів, визначених та стягнутих на підставі рішення суду, може бути змінений виключно на підставі іншого рішення суду.

Це відповідає змісту статті 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Надання повноважень щодо зміни розміру аліментів, стягуваних на підставі рішення суду, державному виконавцю не передбачено також й у Законі України "Про виконавче провадження", згідно з частиною першою статті 71 якого порядок стягнення аліментів визначається законом.

За загальним правилом, викладеним у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виходячи з наведених правил, підставою для здійснення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, здійснюваного виконавцем, може бути виключно виконавчий лист, виданий на підставі певного рішення суду, постановленого у цивільній справі про стягнення аліментів.

Наведене виключає можливість будь-якої зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, на підставі постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження.

Такий висновок зроблений Верховним Судом та викладений у відповідній постанові від 12 липня 2018 року (справа № 2-1024/2010, провадження № 61-38439ск18)

Аналогічна позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року (№ 581/638/17-ц.) а відтак суд першої інстанції зробив правильні висновки , що не перешкоджає заявнику, як отримувачу аліментів, звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру (або зміну способу стягнення) аліментів.

Тож судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В.Кухар

О.З. Поляков