Дата документу 15.05.2019
ЄУ № 420/804/19
Провадження №2/420/525/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 травня 2019 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Пронька В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом право на земельну ділянку (пай), яке належало її батькові ОСОБА_7 згідно сертифікату серії ЛГ F 0061151 від 16.12.1996 на землях Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, розміром 11,05 умовних кадастрових гектари по колишньому КСП «Україна» вартістю 231146,34 грн., без визначення цієї земельної ділянки в натурі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вимоги, що предFявляються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст. 175 ЦПК України і важливими є, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів F зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вказаним вимогам закону. Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 18.01.2019 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого батька ОСОБА_7 на тій підставі, що вона та її сестри, які проживали зі спадкодавцем на момент смерті, вважаються такими, що прийняли спадщину, тому необхідно вирішити питання в судовому порядку, так як шестимісячний строк сплинув. Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаної постанови, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що крім позивача, є ще шість спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_7, а тому нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на все майно.

Окремо слід зауважити, що визнання права на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

При цьому, положеннями ст. 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Разом з тим, позовна заява не містить обґрунтування щодо того, ким саме оспорюється чи не визнається право позивача на спадкове майно, та що перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, тобто в позасудовому порядку.

Крім того, надані позивачем копії письмових доказів, зокрема, копія сертифікату на право на земельну частку (пай), не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України щодо належного засвідчення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_8 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши їй строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

РозFяснити позивачу, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В. В. Пронька