13.05.2019 227/2800/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Овчиннікової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Білозерської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та на автомобіль ВАЗ 211140 державний номер НОМЕР_1 після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її цивільний чоловік ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2007 року до дня його смерті. Вона є спадкоємцем четвертої черги за законом. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та на автомобіль ВАЗ 211140 державний номер НОМЕР_1 , який вони придбали за час спільного проживання у грудні 2009 року по договору від 24 грудня 2009 року, де вона виступала поручителем. В будинку, який є об'єктом спадщини був прописаний син померлого ОСОБА_2 , 1985 року народження. Протягом встановленого строку вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус їй роз'яснив, що для прийняття спадщини їй потрібно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 11 липня 2017 року було встановлено факт проживання однією без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з грудня 2007 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 19 березня 2018 року визнано ОСОБА_2 безвісно відсутнім з 01 листопада 2017 року. Звернувшись до нотаріальної контори нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва на право на спадщину так як ОСОБА_2 є спадкодавцем першої черги та на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Проте вона не погоджується з таким твердженням, оскільки рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до відомостей домової книги був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Крім того судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 проживав разом з нею за адресою АДРЕСА_2 , де і помер. ОСОБА_2 ніякої участі в житті батька не приймав, на похорони не з'явився, місце знаходження його не відоме. На теперішній час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку і визнання права власності у зв'язку з чим звернулась в суд з позовом.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 19 квітня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.118)

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить його задовольнити.

Представник відповідача Білозерської міської ради в судове засідання не з'явилась, звернулась в суд з заявою про розгляд справи у відсутності представника Білозерської міської ради , щодо задоволення рішення не заперечують. (а.с.50)

Учасники процесу в судове засідання, яке призначене на 13 травня 2019 року не з'явилися, звернулися в суд з заявами про розгляд справи у їхній відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04 квітня 2017 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6)

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно підтверджується, що ОСОБА_3 мав у приватній власності житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.14)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 був власником транспортного засобу ВАЗ 211140, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску. (а.с.15)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 11 липня 2017 року встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою в АДРЕСА_2 в період з грудня 2007 року до дати смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.20-21)

Рішенням Добропільського міскрайонного суду від 19 березня 2018 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , безвісти відсутнім, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Початком безвісти відсутності ОСОБА_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_6 року. (а.с.18-19)

Згідно акту обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що за цією адресою зареєстрований син господаря - ОСОБА_2 , який з травня 2015 року виїхав на заробітки і за цією адресою на даний час не з'являється. За домоволодінням після смерті господаря доглядає ОСОБА_1 . (а.с.22)

Згідно довідки Виконавчого комітету Білозерської міської ради від 16 серпня 2018 року, за адресою АДРЕСА_1 ,був зареєстрований ОСОБА_3 , який був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю. На день смерті був зареєстрований разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.42)

З копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 20 червня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її співмешканця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, що підтверджується інформаційною довідкою із спадкового реєстру від 25 березня 2019 року.

Постановою нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 20 червня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки є спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину - син спадкодавця ОСОБА_2 . (а.с.7)

Також судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 в шлюбі не перебував, про що свідчить інформація надана Добропільським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану та копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Добропільського міськрайонного суду від 11 липня 2017 року, яким встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 за адресою в АДРЕСА_2 в період з грудня місяця 2007 року до дати смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.20-21)

Позивач у шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались.

Таким чином, позивач є така, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки є спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину - син спадкодавця ОСОБА_2 . (а.с.7)

Разом з тим, суд не погоджується з посиланням у постанові нотаріуса, що є спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину.

Так, Рішенням Добропільського міскрайонного суду від 19 березня 2018 року, яким визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , безвісти відсутнім, встановлено останнє його відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина, на підставі вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 11 липня 2017 року встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , за адресою в АДРЕСА_2 в період з грудня місяця 2007 року до дати смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що також на підставі вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Тобто судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 і його син ОСОБА_2 приживали за різними адресами, тобто у суду відсутні докази, які б підтверджували факт їхнього спільного проживання на момент смерті спадкодавця, тобто прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті його батька ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З аналізу зазначеної норми закону випливає, що особа вважається такою, що прийняла спадщину за умови постійного проживання зі спадкодавцем, а не за спільним місцем реєстрації.

Зареєстроване місце проживання померлої особи не завжди може співпадає з місцем її фактичного проживання станом на день її смерті.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується, що позивач, яка є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , як особа, яка проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, в установленому законом порядку прийняла спадщину, інші спадкоємці, зокрема, син спадкодавця ОСОБА_2 , спадщину не прийняли, а до суду позивач звернулась саме через неможливість отримати свідоцтво про право на спадщини, тобто у зв'язку з відсутністю умов для одержання в державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, про що їй було повідомлено нотаріусом, а тому є всі підставі для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 , на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та на автомобіль ВАЗ 211140 державний номер НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 223, 263, 265, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Білозерської міської ради (, місцезнаходження Донецька область м.Білозерське вул.. Грнича, 4) про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та на автомобіль ВАЗ 211140 державний номер НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 13 травня 2019 року

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

13.05.2019