Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/482/19
Провадження №2/596/281/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2019 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вароди П.Б., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Синюка А.С., представника третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 адвоката Бітківського В.М.,

розглянувши в відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Подільського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Варода Павло Борисович звернувся із позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя набуту під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Ѕ частку будівлі диспетчерської, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.10.2012 року у справі №1904/2515/2012.

Відповідачем ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не подано.

10.04.2019 року від представника ОСОБА_3 адвоката Бітківського Володимира Михайловича надійшли пояснення щодо позову, в обгрунтування яких ОСОБА_3 посилається на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також ним подано заяву про застосування строків позовної давності. (а.с.26-29).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Синюк А.С. позову не визнав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 адвокат Бітківський В.М. вважав позов безпідставним, оскільки позивачем вибрано невірний спосіб захисту права. Вважає, що звернення із позовом про визнання спільної сумісної власності подружжя можливе при поділі майна подружжя, яке відбувається при розірванні шлюбу, а звертаючись із даним позовом, сторона позивача фактично хоче переглянути рішення Апеляційного суду Тернопільської області.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, їх представників, дослідивши докази, подані ними докази, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно пунктами 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (v0011700-07) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69- 72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Судом встановлено, що 11 лютого 1995 року Самолусківською сільською радою Тернопільської області було зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 11 лютого 1995 року.(а.с.8).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 26.11.2012 року, станом на 26.11.2012 року ОСОБА_2 належала на праві приватної власності Ѕ частина будівлі диспечерської за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9).

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2013 року у справі № 596/911/13-ц затверджено мирову угоду, між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 укладену на таких умовах: «Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнають суму боргу в розмірі 90 000 гривень і в рахунок повернення коштів згідно договору позики передають у власність позивачу ОСОБА_3 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3739 га, яка Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕАА №094554 , виданого 03.04.2013 року реєстраційною службою Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області та 1/3 частину будівель диспетчерської на цій земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , які згідно Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 , виданого Гусятинським РК БТІ 26.11.2012 року належні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях по 1/2 частині.

Позивач ОСОБА_3 приймає у власність 1/3 частину земельної ділянки площею 0,3739 га, яка Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕАА №094554 , виданого 03.04.2013 року реєстраційною службою Гусятинського районного управління юстиції в Тернопільській області та 1/3 частину будівель диспетчерської на цій земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , які згідно Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 , виданого Гусятинським РК БТІ 26.11.2012 року належні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях по 1/2 частині та відмовляється від стягнення коштів з відповідачів в сумі 90 000 гривень.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини земельної ділянки площею 0,3739 га та 1/3 частини будівель диспетчерської на цій земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 .

Власниками земельної ділянки в розмірі 0,3739 га та будівель диспетчерської на цій земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/3 частині є: ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 .

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, закрито». (а.с.10-11).

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2018 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2013 року про затвердження мирової угоди залишено без змін. (а.с.12-14).

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, звернення ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом відбулося після залишення апеляційним судом Тернопільської області 04 вересня 2018 року без змін ухвали суду у справі у справі № 596/911/13-ц.

Як встановлено на підставі ухвали суду, яка набрала законної сили, проведено розподіл часток та власниками будівлі диспетчерської за адресою АДРЕСА_1 в рівних долях по 1/3 частині є: ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 .

Таким чином, на момент розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 не володіє Ѕ частиною будівлі диспетчерської за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Синюк А.С. позову про визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя не визнав, проте визнав обставини придбання зазначеної будівлі диспетчерської (1/2 частини) за адресою АДРЕСА_1 під час шлюбу його довірителя ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя.

Таким чином, між подружжям - сторонами в справі відсутній спір про право.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для можливого перегляду рішення суду та позбавлення нового власника права власності на це майно.

Суд приходить до висновку, що сторони в справі, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно третьої особи, оскільки визнання спірного майна об`єктом спільної сумісної власності порушує майнові інтереси третьої особи і направлені на порушення його права власності на це майно.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не посилається на порушення, невизнання чи оспорювання її прав у спірних правовідносинах, а сторона відповідача ОСОБА_2 фактично визнала заявлені до нього вимоги і учасники справи не бажали доводити обставини, які необхідно встановити при вирішенні спору про об`єкт спільної сумісної власності подружжя, тому відсутні підстави для захисту прав позивача в зазначений спосіб при відсутності між подружжям спору з цього приводу, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічний по суті висновок зроблено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17, від 06 березня 2019 року у справі справа № 317/3272/16-ц.

Судові витрати по справі у сумі 768 грн. 40 коп. відшкодовуються за рахунок позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 263 - 265, 268 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 , жителя АДРЕСА_2 ) про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 липня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк