Єдиний унікальний номер 225/7212/18
Номер провадження № 2/225/219/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.

за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа», третя особа - Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про зняття майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому просить зняти з під арешту транспортний засіб Заз-Daewoo, модель Nubira, легковий седан - В, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був накладений державним виконавцем Торецького відділлу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та який належить йому на праві власності. В обґрунтування позовної заяви зазначив:

З 04.09.2015 року він є власником транспортного засобу Заз-Daewoo, модель Nubira, легковий седан - В, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Попереднім власником вказаного транспортного засобу була ОСОБА_2 . У липні 2017 року він дізнався від робітників поліції які зупинили його на Бердянському стаціонарному посту поліції, що його транспортний засіб знаходиться у розшуку та на нього був накладений арешт Торецьким відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Після цього він письмово звернувся до Торецького відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою з`ясувати з приводу чого його транспортний засіб знаходиться у розшуку та нього був накладений арешт. При цьому у своєму зверненні він просив зняти арешт з транспортного засобу та припинити його розшук. 29.08.2017 року своєю відповіддю за №14.15.-15229 Торецький відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив йому, що законних підстав для зняття арешту та припинення розшуку транспортного засобу у державного виконавця немає. В усній формі від посадових осіб Торецького відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області він дізнався, що арешт на автомобіль та його розшук були здійсненні у зв`язку з боргами попереднього власника ОСОБА_2 . У зв`язку з чим він не може вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном. Не маючи можливості іншим шляхом захистити свої права він змушений звернутися до суду з позовом про зняття майна з під арешту.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, просили справу розглянути за їх відсутності. Заявлені вимоги підтримують, наполягають на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечували.

Належно повідомлений відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, була повідомлена належно про місце та час розгляду справи.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача - Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував.

Представник третьої особи - Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій областінадав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Заз-Daewoo, модель Nubira, легковий седан - В, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1998, дата реєстрації 04.09.2015 (а.с.9).

З наданої інформації Торецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області №14.15-5-11525 від 12.04.2019 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 39545683, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави адміністративного штрафу у розмірі 510 грн. Під час примусового виконання рішення державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме вище зазначеного автомобіля, та оголошено це майно у розшук. Згідно квитанції №22 від 19.06.2015 року, боржником сума боргу була сплачена у повному обсязі. 19.08.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, постанову про припинення розшуку майна боржника та постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 43).

Однак з відповіді Торецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області №14.15-5-14586 від 17.05.2019 на запит суду вбачається, що у відділі знаходились виконавчі провадження де боржником виступає ОСОБА_2 . ВП № 39545683, ВП № 34335819, які були закінченні 19.08.2015 року згідно п.8 ч.1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення). Однак виконавче провадження було знищено , про що складений та затверджений акт вилучення виконавчих проваджень для знищення №1 від 01.03.2019 року. Тому не має можливості надати копії документів (а.с. 69).

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однак, встановлений судом факт накладення арешту на належний позивачеві автомобіль марки, позбавляє фактичного власника ( ОСОБА_1 ) можливості здійснювати свої права шляхом користування та розпорядження належним йому на праві власності майном.

Відповідно до інформації наданої Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 22Я/24-8/01-2015 від 26.04.2019 року, згідно з даними інформаційно-пошукової системи «Відеоконтроль-Рубіж» станом на 26.04.2019 року автомобіль Заз-Daewoo, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуває у активному розшуку за кодом «4» (розшук майна боржника), відомості внесені до ІПС на підставі постанов про розшук майна боржника внесених державним виконавцем Торецького (Дзержинського) МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ВП №39545683 від 11.12.2013 та ВП №34335819 від 14.01.2014 (а.с.65).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту (боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року N14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В свою чергу, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна (особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту, з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

З огляду на фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що після укладення правочину з ОСОБА_2 , у позивача виникли розумні, тобто, легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Згідно зі ст.15 ЦК України, суб`єктивне право має бути захищено в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає доведеним факт належності автомобіля марки Заз-Daewoo, модель Nubira, легковий седан - В, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1998, дата реєстрації 04.09.2015 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане Центром ДАІ 1404) ОСОБА_1 . В свою чергу, за результатами розгляду справи встановленим слід визнати також факт позбавлення позивача права користування та розпорядження своїм майном шляхом накладення на автомобіль марки Заз-Daewoo, модель Nubira, легковий седан - В, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, сірого кольору, рік випуску 1998 реєстраційний номер НОМЕР_2 , арешту та оголошення останнього у розшук, оскільки транспортний засіб належить позивачу, а не боржнику, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Відсутність підстав накладення арешту вказує на незаконність перебування майна під арештом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановлено сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа», третя особа - Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про зняття майна з-під арештупідлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа», третя особа - Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області про зняття майна з-під арешту, задовольнити.

Зняти з під арешту транспортний засіб Заз-Daewoo, модель Nubira, легковий седан - В, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був накладений державним виконавцем Торецького відділлу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: