Головуючий в 1 інстанції Демочко Д.О.
Доповідач Принцевська В.П.
ПО СТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Лісового О.О., Баркова В.М.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 3 грудня 2018 року по цивільній справі № 241/1409/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання неналежним виконання зобов`язань з охорони майна, яке є предметом спору та стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання неналежним виконання зобов`язань з охорони майна, яке є предметом спору, та про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

04.03.2008 року ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ПАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель) уклали договір іпотеки № РМ-SМЕ107/078/2008, за яким, належна ОСОБА_1 на праві власності база відпочинку «Волна», загальною площею 2454,8 кв.м, розташована по АДРЕСА_1 , стала предметом іпотеки в забезпечення укладеного між банком та ОСОБА_2 валютного кредитного Договору №СМ-SМЕ/107/078/2008 - 04.03.2008 року.

Згідно п.4.4. договору іпотеки ціна бази відпочинку «Волна» була встановлена сторонами на підставі проведеної незалежної експертизи і дорівнює 1 000 611,49 доларів США, як забезпечення кредиту, виданого у валюті.

05.05.2009 року Першотравневий районний суд Донецької області задовольнив клопотання «ОТП Банку» про передачу йому на відповідальне зберігання предмету іпотеки та відповідною ухвалою суду зобов`язав ОСОБА_1 передати базу відпочинку «Волна» та ключі від усіх приміщень на відповідальне зберігання банку.

06.05.2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до відділу виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області із зазначеною ухвалою, у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження № 12667752.

11.05 2009 року по акту прийому-передачі ОСОБА_1 добровільно передав «ОТП Банку» базу відпочинку «Волна» без будь-яких зауважень і претензій по її стану, тобто в стані аналогічному на момент раніше проведеної експертної оцінки.

30.12.2014 року за письмовою заявою ПАТ «ОТП Банку» виконавче провадження було закрито, а база відпочинку «Волна» так і залишилася у ПАТ «ОТП Банк» на відповідальному зберіганні.

13.05.2016 року Державний реєстратор ПН Незнайка Є.В. своїм рішенням про державну реєстрацію права власності № 29593738 від 13.05.2016 року зареєстрував за ПАТ «ОТП Банк» право власності на базу відпочинку «Волна», на підставі виникнення права власності згідно договору іпотеки № СМ-SМЕ/107/078/2008 від 04.03.3008 року (п. 6.4.2.).

Рішенням правління банку № 5 від 08.04.2016 року підтверджується, що на баланс Банку база відпочинку «Волна» прийнята за ціною 391 098,00 грн. згідно висновку про вартість майна від 22.03.2016 року, що по курсу (25,31 грн/дол. США) на день оформлення права власності 13.05.2016 року) становить 15 452,31 доларів США.

15.02.2018 року Окружний адміністративний суд м. Києва своїм рішенням у справі 826/4223/17, залишеному в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 року, зазначена реєстрація була скасована, як незаконна.

23.07.2018 року рішенням державного реєстратора № 42174238 право власності ПАТ «ОТП Банку» на базу відпочинку «Волна» було скасовано і відновлено право власності за ОСОБА_1 . Отже, позивач вважає, що діяльністю чи бездіяльність відповідача щодо неналежного утримання та зберігання бази відпочинку «Волна» йому було завдано збитків на суму у розмірі різниці між вартістю бази відпочинку «Волна», зафіксованою у договорі іпотеки (1 000 611,49 доларів США) та вартістю, вказаною у висновку від 22.03.2016 року (15 452,31 доларів США) і дорівнює 985 159,18 доларів США.

У зв`язку із зазначеним, позивач у своїх позовних вимогах впросить суд: визнати неналежними дії ПАТ «ОТП Банку» щодо забезпечення збереження переданої йому на відповідальне зберігання бази відпочинку «Волна», площею 2454,8 кв.метрів, розташовану по АДРЕСА_1 та стягнути з ПАТ «ОТП Банк» суму заподіяної йому шкоди в розмірі 985 159,18 дол. США.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 3 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги і повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 з наступних підстав.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Як вбачається з договору іпотеки № РМ-SМЕ107/078/2008 від 04.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна ОСОБА_1 на праві власності база відпочинку «Волна», загальною площею 2454,8 кв.м, розташована по АДРЕСА_1 . Вартість іпотечного майна визначалася за згодою між іпотекодавцем ( ОСОБА_1 ) та іпотекодержателем (ЗАТ «ОТП Банк») і становила 5 053 088 гривень, що за курсом НБУ на дату укладення договору становило 1 000 611,49 доларів США. Даний договір було укладено в забезпечення укладеного між банком та ОСОБА_2 валютного кредитного Договору №СМ-SМЕ/107/078/2008 - 04.03.2008 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05.05.2009року заяву ЗАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову було задоволено та зобов`язано ОСОБА_1 передати базу відпочинку «Волна» та ключі від усіх приміщень на відповідальне зберігання банку.

На виконання вказаної ухвали, 11.05.2009 року між сторонами було складено акт прийому - передачі бази відпочинку «Волна», яка за цим актом була передана банку, і сторони підтвердили що зауважень та претензій щодо передачі майна не мають.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької від 25.05.2009 року звернено стягнення на предмет іпотеки бази відпочинку «Волна», у зв`язку із невиконанням зобов`язання за кредитним договором.

Рішенням правління банку №95 від 08.04.2016 року ПАТ «ОТП Банк», що став правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», набув право власності на предмет іпотеки базу відпочинку «Волна», ціна якої зазначена 391 098,00 грн.

У висновку щодо ринкової вартості бази відпочинку «Волна», виконаному ОСОБА_3 , зазначено що вартість бази відпочинку станом на 22.03.2016 року становить 391 098 грн.

Рішенням приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. від 13.05.2016 №29593738 право власності на базу відпочинку «Волна» зареєстровано за ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору іпотеки PM-SME 107/078/2008 номер 1477 від 04.03.2008 та договору про відступлення права вимоги №771 від 01.04.2016.

Реєстрація права власності на базу відпочинку «Волна» за ПАТ «ОТП Банк» також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №59057696 від 13.05.2016 року.

Однак, рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2018 року вказане рішення приватного нотаріусу визнано протиправним та скасовано. Також, постановою київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 року рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2018 року залишено без змін.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №131710549 від 23.07.2018 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №131838351 від 23.07.2018 року право власності на базу відпочинку «Волна» зареєстроване за ПАТ «ОТП Банк» було скасовано, а її власником значиться ОСОБА_1 .

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є частково обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При ухваленні рішення суд врахував докази надані представником відповідача: копію рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15.07.2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.08.2016 року, і з якого встановлено, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про відшкодування йому шкоди завданої ПАТ «ОТП Банк» внаслідок неналежного утримання і зберігання предмета іпотеки на суму 342 074,52 дол. США. У даному рішенні судом зазначено, що оскільки між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» укладався договір іпотеки, а не договір зберігання, то до нього мають застосовуватися положення щодо договору іпотеки, за якими саме ОСОБА_1 як іпотекодавець зобов`язаний своєчасно здійснювати всі дії (у т.ч. всі ремонтні, відновлювальні та профілактичні роботи) для забезпечення справного технічного та експлуатаційного стану предмета Іпотеки, який повинен бути не гіршим від того, що існує на дату укладання договору, за винятком звичайного природного зносу; то що. Тобто саме позивач протягом всього терміну дії договору Іпотеки відповідає за утримання бази в належному вигляді. Відповідальність за порушення зобов`язань щодо збереження переданого в іпотеку нерухомого майна лежить виключно на позивачеві.

Також, відповідач надав суду висновок експерта № 2433 від 24.10.2018 року, з якого з`ясовано, що ринкова вартість бази відпочинку "Волна", на час проведення експертизи, технічним станом на момент складення акту прийому передачі 01.06.09 року, може складати 681 427,93грн., а її ринкова вартість на час проведення експертизи, може складати 404 881,14грн.

У зв`язку із цим ОСОБА_1 ПАТ «ОТП Банк» цінним листом направлено вимогу про усунення порушень договору іпотеки № СМ-SМЕ/107/078/2008 від 04.03.3008 року з вимогою відновити предмет іпотеки.

Суд при ухваленні рішення посилався на п.5.4 вказаного іпотечного договору, яким на позивача покладено зобов`язання за вибором відповідача: п. «а» за свій кошт вживати всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки ( ст. 10 Закону України « Про іпотеку»).

Також суд посилається на вимоги ст. 10, ст. 11 Закону України «Про іпотеку» і вважає, що твердження позивача про неналежне виконання зобов`язань з охорони майна зі сторони банку не відповідає дійсності тому, що між сторонами був укладений договір іпотеки, а не договір зберігання, і банк не несе зобов`язання перед позивачем по зберіганню іпотечного майна.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаними висновками Першотравневого районного суду Донецької області.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, судом правильно встановлено, що раніше ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про відшкодування йому шкоди завданої ПАТ «ОТП Банк» внаслідок неналежного утримання і зберігання предмета іпотеки, посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку, і є судові рішення по справі за цим його позовом.

Але при цьому, суд не звернув увагу, що на теперішній час вимоги позивача регулюються статтею 1166 глави 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди».

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить відшкодувати спричинену йому матеріальну шкоду, завдану бездіяльністю відповідача, якому передано на зберігання спірну базу відпочинку «Волна» ухвалою про забезпечення позову Першотравневого районного суду Донецької області від 5 травня 2009 року.

Задовольняючи клопотання ПАТ «ОТП Банк» і постановлюючи ухвалу про забезпечення позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, Першотравневий районний суд Донецької області враховував думку ПАТ «ОТП Банк», що таким чином буде здійснено запобігання знищення бази відпочинку «Волна», а також її погіршення. ПАТ «ОТП Банк» просив передати йому на зберігання базу відпочинку «Волна» для збереження її цілісності.

11.05 2009 року по акту прийому-передачі ОСОБА_1 добровільно виконав ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 5 травня 2009 року і передав «ОТП Банку» базу відпочинку «Волна» без будь-яких зауважень і претензій по її стану зі сторони банку.

З висновку судового експерта Спиридонова Вадима Анатолійовича № 6 судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі вбачається, що вартість бази відпочинку «Волна» станом на час виконання ОСОБА_1 ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 5 травня 2009 року і передання цієї бази відпочинку «ОТП Банку» складала - 7 178 003грн. 75 коп.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 25.05.2009 року звернено стягнення на предмет іпотеки - базу відпочинку «Волна».

Рішенням приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. від 13.05.2016 №29593738 право власності на базу відпочинку «Волна» зареєстровано за ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору іпотеки PM-SME 107/078/2008 номер 1477 від 04.03.2008 та договору про відступлення права вимоги №771 від 01.04.2016.

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2018 року вказане рішення приватного нотаріусу визнано протиправним та скасовано. Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2018 року рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 15.02.2018 року залишено без змін.

На теперішній час ухвала про забезпечення позову Першотравневого районного суду Донецької області від 5 травня 2009 року не скасована і відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що база відпочинку «Волна» знов передана на зберігання ОСОБА_1 .

Тобто весь час з 11.05 2009 року до теперішнього часу база відпочинку «Волна» знаходилася на зберіганні у ПАТ «ОТП Банк» на підставі ухвали про забезпечення позову Першотравневого районного суду Донецької області від 5 травня 2009 року, а також у володінні, користуванні і розпорядженні ПАТ «ОТП Банк» на підставі незаконного рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. від 13.05.2016 №29593738.

За цей час вартість бази відпочинку «Волна» змінилася з 7 178 003грн. 75 коп. до 354 928 грн. 50 коп. згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що ПАТ «ОТП Банк» на виконання ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 5 травня 2009 року отримав від ОСОБА_1 11.05. 2009 року базу відпочинку «Волна» вартістю 7 178 003грн. 75 коп. Відповідач отримав всі ключи від приміщень даної бази відпочинку з метою запобігання знищення бази, її погіршення, а також для збереження її цілісності.

Також апеляційний суд встановив, що своєю бездіяльністю ПАТ «ОТП Банк» не зберіг цілісність бази відпочинку «Волна» і на теперішній час вартість цієї бази відпочинку складає 354 928 грн. 50 коп. Тобто відповідачем спричинено матеріальну шкоду майну позивача в розмірі 6 823 075 грн. 25 коп., яка підлягає відшкодуванню на підставі вимог статті 1166 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 і стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на користь позивача 6 823 075 грн. 25 коп. в відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити тому, що статтею 16 ЦК України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання неналежним виконання зобов`язань.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач не оплатив судовий збір, тому на підставі вимог ст. 141 ЦПК України апеляційний суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 12459,10 грн. в доход держави, а також з ОСОБА_1 стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 755,9 грн. пропорційно частині задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 3 грудня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 6 823 075 грн. (шість мільйонів вісімсот двадцять три тисячі сімдесят п`ять грн.) 25 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір в сумі 12459,10 грн. в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 755,9 грн. в доход держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді