УХВАЛА

26 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1575/2010

провадження № 61-13163ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу ГІРФО Овідіопольського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Комунального підприємства Овідіопольської селищної ради «Благо», комунального підприємства «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації і свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації КП Овідіопольського району «Благо» №3545 від 21 січня 2009 року про передачу у приватну спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, в якій остання просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Прохальна частина касаційної скарги містила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, в обґрунтування якого скаржник зазначила, що неодноразово зверталася до суду апеляційної інстанції з вимогою про видачу копії оскаржуваної постанови, відповіді від суду отримано не було, в зв`язку з чим копію постанови було отримано особисто ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд прийшов до висновку, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За правилами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З копії постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що повний текст складений 04 березня 2019 року. Таким чином, строк на касаційне оскарження постанови суду сплинув 04 квітня 2019 року. ОСОБА_1 посилається, що на її вимоги копію постанови судом надано не було та зі змістом судового рішення вона змогла ознайомитися лише 07 червня 2019 року, на підставі чого просила строк поновити.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожен учасник справи повинен довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

До касаційної скарги не додано жодних документів на підтвердження наведених ОСОБА_1 причин пропуску строку. З урахуванням наведеного, суд позбавлений права поновлювати строк на оскарження судового рішення без наявності на те обґрунтованих належними та допустимими доказами поважних причин.

Крім того, за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була оприлюднена 07 березня 2019 року.

Навіть беручи до уваги доводи заявника про те, що копію оскаржуваної постанови на її численні вимоги судом не було надано, скаржником не доведено того, що вона, добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, була позбавлена можливості отримати копію судового рішення з моменту його оприлюднення в ЄДРСР з 07 березня 2019 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пономарьов проти України" з цього приводу наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання поважними наведених ОСОБА_1 причин пропуску строку.

За правилами статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою поза межами встановленого цивільним процесуальним законодавством строку, а наведені нею причини пропуску строку не є поважними, то касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням інших причин, обґрунтованих належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 393, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 листопада 2010 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш