Справа № 500/7371/18
Провадження № 2/500/290/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2, померлого 10.10.2002 року та після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18.09.2013 року, право власності на: 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6; право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); земельну ділянку №1 площею 1,5679 га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку №2 площею 0,1827 зрош. га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6 та право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належить його батьку ОСОБА_2. 10.10.2002 року ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємцями за законом першої черги являються син ОСОБА_1, дружина ОСОБА_3Спадкоємці прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем. 18.09.2013 року померла ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6, 1/12 з яких вона успадкувала після смерті чоловіка, 1/2 частка права на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); земельна ділянка №1 площею 1,5679 га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка №2 площею 0,1827 зрош. га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем за законом першої черги являється син спадкодавця ОСОБА_1, який прийняв спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачу було відмовлено.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №01-0849-1 житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6 станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1332 від 13.08.2018 року.

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6 належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, по 1/6 частці кожному.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 319151 від 10.10.2002 року, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 помер 10.10.2002 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6 та право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54463213 від 12.12.2018 року, складеною Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_2, померлого 10.10.2002 року, відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_2 являються: син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 100745, виданим 17.01.1954 року Утконосівською сільською радою Суворовського району Одеської області; дружина ОСОБА_3.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1332 від 13.08.2018.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 344719, виданого 24.09.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла 18.09.2013 року.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6, 1/12 з яких вона успадкувала після смерті чоловіка; 1/2 частка права на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); земельна ділянка №1 площею 1,5679 га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка №2 площею 0,1827 зрош. га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54315038 від 01.12.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3, померлої 18.09.2013 року відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являється син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 100745, виданим 17.01.1954 року Утконосівською сільською радою Суворовського району Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживав разом зі спадкодавцем, його матірю ОСОБА_3 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6, на час відкриття спадщини, що підтверджено довідкою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 13.08.2018 року №1333, тобто позивач вважається таким, що прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю нотаріуса, ОСОБА_1 було розяснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 10.10.2002 року та після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18.09.2013 року.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 315, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04379456, місцезнаходження: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Миру, 17а) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2, померлого 10.10.2002 року та після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18.09.2013 року, право власності на:

- 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Утконосівка, вул. Ізмаїльська, будинок 6;

- право на земельну частку (пай) по КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,08 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0066589);

- земельну ділянку №1 площею 1,5679 га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 070850, виданий 13.10.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00897);

- земельну ділянку №2 площею 0,1827 зрош. га, яка розташована на території Утконосівської сільськоїради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 070850, виданий 13.10.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00897).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2019 року.

Суддя: ОСОБА_6