ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтава-банк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2019 року у складі судді Андрієнко Г.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» про стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який було уточнено 15.05.2017 року, та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь борг у розмірі 18492,10 грн. та здійснити розподіл понесених ним судових витрат по сплаті судового збору, стягнувши з відповідачів на його користь по 275,60 грн. з кожного.

Позовна заява мотивована тим, що 08.12.2011 року між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 553, згідно якого Банк надав останньому споживчий кредит у розмірі 16000 грн. Цього ж дня між ПАТ «Полтава-Банк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 553/1, за умовами якого він як поручитель взяв на себе солідарне з позичальником ОСОБА_2 зобов`язання перед банком за виконання зобов`язання за кредитним договором від 08.12.2011 року № 553. Аналогічний договір поруки за № 553/2 було укладено між ПАТ «Полтава-банк» та поручителем ОСОБА_3 .

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 обов`язків по поверненню заборгованості за кредитним договором ПАТ «Полтава-банк» звернулось до суду за захистом своїх прав та рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.10.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованість за кредитним договором від 08 грудня 2011 року № 553 в розмірі 18492,10 грн. На виконання зазначеного рішення видано виконавчі листи.

Позивач ОСОБА_1 , як поручитель, у повному обсязі виконав передбачений договором поруки від 08.12.2011 року обов`язок та сплатив ПАТ «Полтава-банк» заборгованість за кредитним договором № 553 від 08.12.2011 року у розмірі 18492,10 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ «Полтава-банк» № 793 від 21.06.2016 року та заявою № 05-006/бн від 21.06.2016 року за підписом Голови правління ПАТ «Полтава-банк», а тому у відповідності до статей 512, 514, 556 ЦК України набув права кредитора у цьому зобов`язанні.

15 травня 2017 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов, в якому також посилаючись на факт виконання ним, як поручителем, зобов`язання боржника за кредитним договором від 08.12.2011 року № 553 внаслідок примусового списання 12 липня 2016 року з його рахунку 20445,52 грн., які були спрямовані на погашення заборгованості перед ПАТ «Полтава-банк», просив про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 даної суми.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 та об`єднано в одне провадження.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 18492,10 грн.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі по 275,60 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник третьої особи - ПАТ «Полтава-банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Вказує, що суд першої інстанції не дослідив повноту виконання поручителем умов кредитного договору та договору поруки, оскільки ОСОБА_1 лише частково виконав кредитні зобов`язання перед Банком.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується та у відповідності до положень частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі судом встановлено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «Полтава-банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 553, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 16000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 33% річних та зі сплатою одноразової комісії в розмірі 1% від загальної суми кредиту на умовах, визначених Договором.

Також 08 грудня 2011 року між ПАТ «Полтава-банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 553/1, за умовами якого ОСОБА_1 , як поручитель, взяв на себе солідарний обов`язок перед ПАТ «Полтава-банк» (кредитором) щодо виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором від 08 грудня 2011 року № 553 у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2 (позичальник).

Цього ж дня, 08 грудня 2011 року між ПАТ «Полтава-банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено аналогічний договір поруки за № 553/2.

Встановлено, що взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 18492,10 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2013 року за позовом ПАТ «Полтава-банк» кредитний договір від 08 грудня 2011 року № 553, укладений між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_2 , було розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтава-банк» заборгованість за кредитним договором від 08 грудня 2011 року № 553 в розмірі 18492,10 грн. солідарно, а також по 76,47 грн. з кожного у відшкодування понесених судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Полтава-банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору частково удаваним правочином, визнання ОСОБА_1 позичальником за кредитним договором відмовлено.

На підставі вказаного судового рішення Київським районним судом м. Полтави 28 січня 2014 року видано виконавчі листи за № 552/3234/13-ц стосовно кожного з боржників, які стягувачем - ПАТ «Полтава-банк» звернуто до примусового виконання.

21 червня 2016 року згідно квитанції № 793, заяви на переказ готівки № 793 та меморіальних ордерів №№ 6990, 6995, 7002 у погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 553 від 08.12.2014 р. та рішення суду по справі № 552/3234/13-ц ОСОБА_1 сплатив банку 18485,14 грн., у зв`язку з чим голова правління ПАТ «Полтава-банк» звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції із заявою від 21 червня 2016 року № 005-006/б/н про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з платіжних доручень №№ 3860, 3861 від 18 липня 2016 року та меморіальних ордерів №№ 3832, 3856 від 12 липня 2016 року Октябрським ВДВС в м. Полтава Полтавського МРУЮ в порядку примусового виконання рішення суду від 04.10.2013 р. у справі № 552/3234/13-ц було стягнуто та перераховано стягувачу повне погашення простроченої заборгованості по кредитному договору № 553 від 08.12.2011 р. ОСОБА_2 поручителем ОСОБА_3 в сумі 18492,10 грн. та 76,47 грн.

Відповідно до частин другої, третьої статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначено й статтею 512 ЦК України, згідно пункту 3 частини першої якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановивши, що поручителем ОСОБА_1 21 червня 2016 року сплачена заборгованість за кредитним договором № 553 від 08 грудня 2011 року згідно рішення суду у справі № 552/3234/13-ц, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на підставі закону відбулась заміна кредитора у зобов`язанні в частині виконаного обов`язку та до поручителя ОСОБА_1 перейшло право первісного кредитора - ПАТ «Полтава-банк» вимагати від солідарних боржників повернення наданих коштів.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Полтава-банк», що зобов`язання за кредитним договором № 553 від 08 грудня 2011 року не виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим положення статті 556 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, колегією суддів не приймаються, оскільки за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2013 року у справі № 552/3234/13-ц, яке набрало законної сили 15 жовтня 2013 року, одночасно зі стягненням кредитної заборгованості вказаний кредитний договір від 08 грудня 2011 року № 553, укладений між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_2 , було розірвано, внаслідок чого відповідно до правил частини другої, третьої статті 653 ЦК України зобов`язання сторін припинилися, а тому твердження заявника є безпідставними.

На підставі викладеного, зважаючи, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з наведених в апеляційній скарзі мотивів, колегією суддів не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтава-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна