Справа № 755/7718/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 квітня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Сімейне життя між ними не склалося, а очікування від спільного життя не справдилися. У зв`язку із цим сторони прийняли рішення припинити фактичні шлюбні відносини ще сімнадцять років тому. Подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. На даний момент між ними ведення спільного господарства припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Строк на примирення є неможливим, оскільки дуже значний строк припинено фактичні шлюбні відносини, для позивача примирення є неможливим, і факт юридично зареєстрованого шлюбу з відповідачем, з яким він давно вже не підтримує стосунків є обтяжливим для нього.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання, з повідомленням учасників справи.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що окремо проживають і не ведуть спільного господарства вже тринадцять років, спору щодо майна не мають. Від шлюбу спільних дітей не мають та просив позов задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні відповідач позов визнала, підтвердила, що з позивачем живуть окремо приблизно тринадцять років, спільних дітей від цього шлюбу не має, спору щодо майна також немає. Просила позов задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, суд вважає ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 29 квітня 1999 року, про що складено актовий запис № 85.

Сторони від шлюбу дітей не мають

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства вже тринадцять років. Сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тобто вони не можуть проживати як подружжя. Неповнолітніх дітей не мають, спору щодо майна у них немає. Примирення між сторонами також неможливе. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки він є обтяжливим для нього. Відповідач визнала позов, просила шлюб розірвати.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких сторони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, а тому позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 104, 105, 112, 114 Сімейного кодексу України ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 141, 200, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 29 квітня 1999 року, про що складено відповідний актовий запис № 85 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: