Провадження №: 4-с/752/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Людмили Юріївни, боржник: ОСОБА_1 , -

встановив:

у квітні 2019 року ПАТ «Банк Фамільний» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій з урахуванням уточнень просило:

- визнати протиправною бездіяльність Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо ненакладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , а саме: автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході виконавчого провадження № 35289688 з виконання виконавчого листа , виданого Голосіївським районним судом м. Києва по справі № 1-590 від 02.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в сумі 580 849,84 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Л.Ю. в ході виконавчого провадження № 43948398 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в сумі 580 849,84 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в сумі 580 849,84 грн.

На підставі виконавчого листа, виданого судом, Солом`янським ВДВС м. Києва 19.11.2012 року було відкрито виконавче провадження № 35289688. В рамках даного провадження виконавцем не було виявлено майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, через що постановою державного виконавця від 25.04.2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачу.

10.07.2014 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвою Л.Ю. було відкрито виконавче провадження № 43948398. В рамках даного виконавчого провадження постановою останньої від 14.11.2014 року було оголошено розшук майна боржника, а постановою від 10.08.2016 року - закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, вказало на те, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 31.08.2016 року банку стало відомо про існування відповіді УДАІ ГУ МВС України м. Києва від 24.12.2014 року про те, транспортний засіб боржника - Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 20.12.2012 року був знятий з реєстраційного обліку, а тому, вважало, що дії головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Л.Ю., котрій достовірно було відомо про вказану обставину, не були спрямовані не на реальне виконання судового рішення, а мали на меті введення стягувача в оману, оскільки транспортний засіб боржника на момент оголошення його в розшук був вже знятий з реєстрації.

Крім того, зазначало про те, що факт бездіяльності головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Л.Ю. проявляється також у не направленні постанови на пенсію боржника, котрий з 2012 року її отримує.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності та зазначенням того, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Суб`єкт в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на скаргу не надав.

Боржник: ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, до суду заперечення проти скарги не подав.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ст. 383 ЦПК України (в редакції на момент звернення до суду) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в сумі 580 849,84 грн.

На підставі виконавчого листа, виданого судом, Солом`янським ВДВС м. Києва 19.11.2012 року відкрито виконавче провадження № 35289688 (а.с. 3).

Постановою державного виконавця від 25.04.2014 року у виконавчому провадженні № 35289688 виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 4).

10.07.2014 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвою Л.Ю. було відкрито виконавче провадження № 43948398 (а.с. 5).

Згідно довідки ДАІ ГУ МВС України в м. Києві № 39/657 від 13.08.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 7).

В рамках виконавчого провадження № 43948398 постановою головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Л.Ю. від 14.11.2014 року було оголошено розшук майна боржника - т/з Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6).

Постановою головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Л.Ю. від 10.08.2016 року закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, транспортних засобів за останнім не зареєстровано, згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстроване на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції, яка діяла на день винесення постанов) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання органами внутрішніх справ (ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з`ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу ( ч. ч. 1, 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV Виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про те, що, що дії державного виконавця узгоджуються з вимогами законодавства та вчинені ним у межах повноважень.

В той час як твердження скаржника недоведені в розрізі положень цивільно-процесуального законодавства.

Матеріали скарги не містять доказів існування листа УДАІ ГУ МВС України м. Києва від 24.12.2014 року про те, транспортний засіб боржника - Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 20.12.2012 року був знятий з реєстраційного обліку. Також матеріали скарги не містять доказів отримання боржником пенсії з 2012 року.

Своїми процесуальними правами сторона скаржника в ході розгляду справи не скористалась, розпорядившись ним на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку ПАТ «Банк Фамільний» суду не надано належних допустимих, достовірних, а в сукупності достатніх доказів, які б могли спростувати встановлені судом фактичні обставини та висновки суду.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що основним завданням розгляду судової справи за скаргою на дії державного виконавця є усунення порушених прав чи свобод сторони виконавчого провадження суд приходить до висновку, що в даному випадку права стягувача у виконавчому провадженні не порушені, а. отже відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:

у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лебедєвої Людмили Юріївни, боржник: ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко