Справа № 296/837/19
УХВАЛА

"27" лютого 2019 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Рожкова О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного адміністративного суду про порушення права позивача на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

31.01.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житомирського апеляційного адміністративного суду про порушення права позивача на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 року, справу передано судді Рожковій О.С.

Суддею до відкриття провадження у справі подається заява про самовідвід, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, у зв'язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №296/837/19 стосуються захисту її прав у справі №296/12002/13-а за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення та відшкодування моральної шкоди, в якій головуючим суддею Рожковою О.С. ухвалою від 06.10.2014 було заявлено та задоволено самовідвід.

Заява про самовідвід судді підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37, 38 даного Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Статтею 2 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також ЄСПЛ) є обов'язковими для виконання Україною. ОСОБА_2 прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

З урахуванням обґрунтованості заяви судді Рожкової О.С. про самовідвід з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи, приходжу до переконання, що заява про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.36, 39,40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного адміністративного суду про порушення права позивача на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди.

Передати справу №296/837/19 для її повторного автоматичного розподілу між суддями Корольовського районного суду м. Житомира.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Рожкова