пр. № 6/759/610/19
ун. № 759/7534/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Абакумова Н.І. про розшук боржника в межах виконавчого провадження № 55323877,

встановив:

18.04.2019 року до суду надійшло подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Абакумової Н.І. про розшук боржника в межах виконавчого провадження № 55323877.

Дане подання обґрунтоване тим, що державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №55323877; виходом державного службовця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник, ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає, місцезнаходження його невідоме.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України ''Про виконавче провадження'', боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи;

б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображаєься в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд вважає, що сам факт виходу державного виконавця за адресою реєстрації боржника за весь період здійснення виконавчих дій, не виявлення боржника та його майна за цією адресою, не свідчить про його свідоме ухилення від виконання рішення суду та про факт непроживання боржника за вказаною адресою тривалий термін, тобто є недостатнім та неналежним доказом.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що боржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця та інші документи, зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження.

Вбачається, що доказів того, що боржнику відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, державним виконавцем суду не надано.

Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для виконання рішення суду, для розшуку боржника та його майна, а також, що боржник ухиляється від виконання рішення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання старшого державного виконавця про розшук боржника, ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження, ст.ст. 2, 12, 28, 76, 438 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Абакумової Н.І. про розшук боржника в межах виконавчого провадження № 55323877 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сенько М.Ф.