ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження F 22-ц/803/3645/19
Справа F 196/193/18
Суддя у 1-й інстанції - Зубій А. В.
Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого F Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря F Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємця ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації та зобов'язання передати земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у лютому 2018 року звернулася до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 та після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,940 га укладений 23 вересня 2016 року між нею та Приватним підприємцем ОСОБА_1, зареєстрований 26 жовтня 2017 року та скасувати його державну реєстрацію. Зобов'язати відповідача невідкладно передати належну їй земельну ділянку /а.с. 2-6, 42-47, 56-58/.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4, 940 га. Починаючи з 2005 року по 2015 рік вона передавала цю ділянку в оренду приватному підприємцю ОСОБА_1. У 2016 році вона домовилася з відповідачем про оренду земельної ділянки строком на один рік, з урахуванням збору урожаю та приведення ділянки в належний вигляд, встановила строк вересень 2017 року, заперечень від ОСОБА_1 не надходило.

Коли в кінці літа 2017 року вона звернулася до відповідача з питання повернення ділянки, той заявив, що договір оренди ділянки укладено строком на 10 років.

Позивач посилається на те, що договір оренди землі від 23 вересня 2016 року не підписувала, крім того, вона попереджала відповідача, що її син, який восени 2015 року повернувся з лав збройних сил, сам бажає працювати на землі.

Звернувшись до Центру надання адміністративних послуг FАльтернативаF Царичанської районної державної адміністрації влітку 2017 року, позивач отримала витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно і їй стало відомо, що відповідач зареєстрував договір оренди землі, ніби то укладений з нею 23 вересня 2016 року.

Позивач звернулася з заявою про вчинення відносно неї злочину F підробка документів, в результаті призначеної та проведеної досудовим слідством судової техніко F криміналістичної експертизи, встановлено, що підпис вказаний в договорі оренди їй не належить.

Відповідач позов не визнав та подав відзив в якому просить залишити позовні вимоги ОСОБА_2 без задоволення посилаючись на те, що у нього викликає сумнів висновок експерта в його правильності, що відповідачу не було надано можливості реалізувати свої права та подати свої запитання експерту /а.с. 49-51/.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4, 94 га, кадастровий номер :01:005:0370, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно F 256, укладений 23 вересня 2016 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 жовтня 2016 року; Скасовано запис від 20 жовтня 2016 року про проведену державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,940 га, кадастровий номер :01:005:0370, яка вчинена державним реєстратором Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області; зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0370, розташовану на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області . Вирішено питання щодо судових витрат та витрати на адвокатську допомогу.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження по справі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 146-149/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 4,940 га яка розташована у Прядівській сільській раді Царичанського району Дніпропетровській області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації F 318-р від 17 червня 2009 року /а.с. 14/.

У 2016 році ОСОБА_2 домовилася з приватним підприємцем ОСОБА_1 про оренду земельної ділянки строком на один рік, з урахуванням збору урожаю та приведення ділянки в належний вигляд, встановила строк вересень 2017 року, заперечень від ОСОБА_1 не надходило.

У кінці літа 2017 року вона звернулася до відповідача з питання повернення ділянки, той повідомив, що між ними укладено договір оренди ділянки строком на 10 років /а.с. 7-8, 9/.

У Центрі надання адміністративних послуг FАльтернативаF Царичанської районної державної адміністрації влітку 2017 року, позивач отримала витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно і їй стало відомо, що відповідач зареєстрував договір оренди землі, ніби то укладений з нею 23 вересня 2016 року.

Позивач звернулася з заявою про вчинення відносно неї злочину F підробка документів, в результаті призначеної та проведеної досудовим слідством судової техніко F криміналістичної експертизи, встановлено, що підпис вказаний в договорі оренди їй не належить /а.с. 96-106/.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтями 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі F це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою F третьою, пFятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повFязані з його недійсністю.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що грунтується на матеріалах справи та прийняте відповідно до норм закону, оскільки вирішуючи спір між сторонами, суд в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін, давши їм належну оцінку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у звFязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:,

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3