Провадження F 2/234/932/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Літовки В.В.,

секретар Воропаєва Ю.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 26.12.2018р. звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі ОСОБА_4 Донецької області про стягнення моральної шкоди, який обгрунтував не виконанням з боку відповідача ухвали слідчого судді Краматорського міського суду від 13.05.2017р. щодо надання письмової відповіді про результати розгляду скарги від 03.05.2017р. з приводу дотримання розумних строків досудового розслідування. Просить стягнути моральну шкоду, спричинену порушенням його прав, в розмірі 134 028,00 грн.

Ухвалою суду від 02.01.2019р. відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 13.02.2019р.

Ухвалою суду від 13.02.2019р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державну казначейську службу України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і суду показав, що вважає надану прокуратурою відповідь на скаргу від 03.05.2014р. неповною та необгрунтованою, що свідчить про незаконну бездіяльність прокуратури. Вважає, що такими діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода в розмірі 134 028,00 грн., яку просить стягнути на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 Донецької області F ОСОБА_2 позов не визнав і показав, що вважає заявлені вимоги необгрунтованими, оскільки позивачу 17.05.2017р. була надана відповідь за результатами розгляду його скарги від 03.05.2017р. З цих відстав задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не зFявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, суд про причини неявки не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин. Відзив від нього не надходив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представник відповідача - Державної казначейської служби України, явка якого у судове засідання обов'язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 1 ст. 223 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до керівника Краматорської місцевої прокуратури 03.05.2017р. зі скаргою щодо вжиття заходів для дотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження F 0000199. (а.с.17).

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 13.05.2017р. (провадження F 1-кс/234/2305/17) частково задоволена скарга ОСОБА_3 та зобовFязано прокурора Краматорської місцевої прокуратури письмово повідомити скаржника про результати розгляду його скарги від 03.05.2014р. щодо дотримання розумних строків досудового розслідування по кримінальному провадженню F 0000199. (а.с.7).

17.05.2017 р. Краматорською місцевою прокуратурою на адресу ОСОБА_3 була направлена відповідь за скаргою. (а.с.18-19).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього ( досудового ) слідства, прокуратури або суду, визначені частиною першою статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких визначений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, за змістом якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами ( статті 1173, 1174 цього кодексу ).

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 червня 2017 року у справі F 6-501цс17.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» F4від 31.03.1995 року обов'язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Як роз'яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року F 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Однак позивачем не доведено ані наявності незаконних рішень, дій чи бездіяльності визначеного ним кола осіб, ані заподіяння йому моральних страждань, ані причинного зв'язку між діями ( бездіяльністю ) заподіювача шкоди та самою завданою шкодою. Для настання відповідальності необхідним є визнання протиправними, незаконними дій чи бездіяльності правоохоронних органів, що наразі не встановлено та не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Тому за умов відсутності решти складових для виникнення зобов'язання з відшкодування моральної шкоди підстави відсутні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлюєнаявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення

сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність будь-яких доказів, які бсвідчили про протиправну бездіяльність, винесення незаконних рішень або вчинення посадовими особами прокуратури Донецької області області незаконних дій щодо позивача ОСОБА_3, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2,4, 258, 259, 263-268, 271-273 ЦПК України, ст.ст.23,1166,1167,1176,1174 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» F4від 31.03.1995 року, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення .

Повне рішення складено 14 травня 2019 року.

Головуючий суддя:

Рішення ухвалено і надруковано в нарадчій кімнаті в одному екземпляр.

Головуючий суддя: