ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/4576/18

провадження № 22-ц/4809/1054/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач - Олександрійська міська рада Кіровоградської області,

відповідачі - ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

представник відповідача - адвокат Шило Алла Олександрівна,

треті особи - Обслуговуючий кооператив «Садово-городнє товариство «Івушка», Приватне підприємство «Геомарк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Олександрійської міської ради Кіровоградської області на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року у складі судді Орловського В. В. про відмову в забезпеченні позову Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи Обслуговуючий кооператив «Садово-городнє товариство «Івушка», Приватне підприємство «Геомарк» про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2019 р. Олександрійська міська рада звернулась до суду з позовом ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Садово-городнє товариство «Івушка», Приватне підприємство «Геомарк», про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28.05.2009 року, площею 1199,96 кв. м., цільове призначення - для ведення садівництва.

23 квітня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони здійснення органами, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), за адресою: СГТ Івушка, м. Олександрія, Кіровоградської області , в тому числі, її поділу чи об`єднання з іншими ділянками.

В обґрунтування заяви зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість теперішньому власнику земельної ділянки розпорядитися нею на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека об`єднання земельної ділянки площею 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) з іншими земельними ділянками (заява про об`єднання земельної ділянки площею 0,0158 га кадастровий номер НОМЕР_2 з іншою земельною ділянкою надійшла до Відділу в Олександрійському районі ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області 17.04.2019 р.), що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів Олександрійської міської ради, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має намір та вчиняє певні дії щодо розпорядження належною йому земельною ділянкою, зокрема шляхом об`єднання з іншою земельною ділянкою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаної ухвали суду, а також скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0300 га кадастровий номер НОМЕР_3 .

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Не враховано, що передану у власність земельну ділянку площею 1199,96 кв. м. відповідачем поділено на дві земельні ділянки площею 0,1042 га (кадастровий номер НОМЕР_4 ), для ведення садівництва, та 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), для ведення садівництва, на підставі технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ОСОБА_1 .

Вказав, що з матеріалів справи чітко вбачається, що земельна ділянка площею 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) є складовою земельної ділянки, право власності на яку оспорюється.

25.04.2019 р. відповідач зареєстрував в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 0,0300 га кадастровий номер НОМЕР_3 , яка утворилась після об`єднання земельних ділянок площею 0,0158 га кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,0142 га кадастровий номер НОМЕР_5 , право власності на неї в реєстрі речових прав не зареєстроване.

На думку позивача, внаслідок необґрунтованої відмови суду першої інстанції у задоволенні заяви про забезпечення позову, з`явилися реальні перешкоди у ефективному захисті та поновленні інтересів Олександрійської міської ради, що полягає у відсутності предмету спору та в подальшому ускладнить виконання ймовірного рішення суду по заявленим позовним вимогам.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Шило А. О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вважає, що позивач в апеляційній скарзі та заяві про забезпечення позову вийшов за межі позову.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Представники Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОК «Садово-городнє товариство «Івушка» та ПП «Геомарк» в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Олександрійська міська рада надала клопотання про розгляд справи без участі її представника, вказала, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі (а.с.114).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши представника відповідача адвоката Шило А. О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивачем ставиться питання про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28.05.2009 року, площею 1199,96 кв. м., цільове призначення якої для ведення садівництва, виданого ОСОБА_1 .

В заяві про забезпечення позову ставиться питання про заборону здійснення органами, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), за адресою: СГТ Івушка, м. Олександрія, Кіровоградської області , в тому числі, її поділу чи об`єднання з іншими ділянками.

Вимоги позивача обґрунтувані тим, що рішенням Олександрійської міської ради від 27.05.2008 року № 711 «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам міста у садівничо-городніх товариствах», враховуючи матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 передано у власність у садівничо-городньому товариству «Івушка» за рахунок земель сільськогосподарського призначення земельну ділянку площею 1199, 96 кв. м. для ведення садівництва (а.с.6).

На підставі вказаного рішення Відділом Держкомзему у м. Олександрія Кіровоградської області виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28.05.2009 року, площею 1199, 96 кв. м., цільове призначення - для ведення садівництва, виданий ОСОБА_1 (а.с.7).

В подальшому, передану у власність земельну ділянку площею 1199, 96 кв. м. відповідачем поділено на дві земельні ділянки площею 0,1042 га (кадастровий номер НОМЕР_4 ) для ведення садівництва та 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) для ведення садівництва на підставі технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Крім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до положень ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право:

а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину;

б) самостійно господарювати на землі;

в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію;

г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі;

ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом;

д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

При оцінці зазначеної співмірності, слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Позивач просить застосувати забезпечення позову шляхом заборони здійснення органами, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0,0158 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка не є предметом спору, щодо неї не пред`явлено жодних позовних вимог.

Позивачем не оспорюється дійсність правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку, а отже відсутні правові підстави вважати, що зазначений спосіб забезпечення позову безпосередньо стосується предмета позову.

Враховуючи викладене, відсутні законні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення даного позову у вказаний ним спосіб, обраний спосіб забезпечення позову неспівмірний із заявленими позовними вимогами, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вимога позивача в апеляційній скарзі про скасування державної реєстрації щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , взагалі виходить за межі, передбачені ст. 367 ЦПК України, оскільки не стосується предмета і підстав позову, фактично є самостійною вимогою, яка не розгладалась судом першої інстанції, і не може сути розглянута апеляційним судом у даному провадженні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко