ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/164/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

за участі:

скаржник не з`явилася

заінтересованої особи Спектор М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбімаркет" про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2019 боржник ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , боржник) звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головкова Ю.В. щодо арешту коштів на зарплатний рахунок.

На обґрунтування скарги вказала, що в провадженні Дарницького районного відділу ДВС м. Київ знаходиться виконавче провадження № 47571190 про стягнення з неї на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - стягувач) заборгованості за кредитним договором. В рамках вказаного виконавчого провадження державний виконавець Головков Ю.В. виніс постанову від 21.11.2018 про арешт її коштів на рахунках в низці банківських установ, в тому числі і на зарплатний рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Вказану постанову боржник вважає неправомірною і просить її скасувати з таких підстав.

При винесенні постанови про арешт коштів на рахунку державний виконавець порушив вимоги ст. 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок роботодавець здійснює виплату їй заробітної плати, а із заробітної плати може бути утримано лише двадцять відсотків. Просила поновити їй строк на звернення із скаргою, посилаючись на те, що із спірною постановою виконавця вона ознайомилася 13.05.2019.

В судове засіданні боржник не з`явилася, про розгляд скарги неодноразово повідомлялася за адресою, що зазначена у скарзі. Про причини неявки суд не повідомила.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Спектор М.О. вважала скаргу необґрунтованою пославшись на те, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв відповідно до вимог діючого законодавства та в рамках норм Закону України «Про виконавче провадження».

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, 20.06.2019 надіслав заперечення на скаргу боржника.

Заслухавши представника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, дослідивши матеріали скарги та копії матеріалів виконавчого провадження № 47571190, суд встановив такі обставини.

Враховуючи, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання борником спірної постанови, суд важає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на звернення із скаргою до суду.

20.12.2012 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором в розмірі 895237,79 грн. та 3219 грн. судового збору.

31.12.2012 вказане рішення набрало законної сили та за ним було видано виконавчі листи.

22.04.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» пред`явив до виконання виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 , подавши до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ заяву про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника.

Постановою від 05.05.2015 старший державний виконавець Кравчук А.С. відкрив виконавче провадження № 47571190 та встановив боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 12.05.2015.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у встановлений для добровільного виконання строк рішення суду боржником виконане не було, а відтак виконавець зобов`язаний був розпочати його примусове виконання.

Постановою від 21.11.2018 державний виконавець наклав арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках в банківських установах, в тому числі в АТ КБ «ПриватБанк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

29.03.2019 Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу про заміну первісного стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбімаркет".

21.06.2019 постановою старшого державного виконавця Сніжинського Т.Є. було замінено сторону виконавчого провадження, зокрема стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбімаркет".

Як вбачається з довідки від 15.05.2019, виданої АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 станом на 15.05.2019 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку для виплат Голд № НОМЕР_1 , на яку отримує заробітню плату /а.с. 11/.

Водночас боржник не звернулася до державного виконавця із заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність оскаржуваної постанови суд керується відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 1404-VIII від 02.06.2016, чинній на час вчинення виконавчих дій, далі по тексту - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Ст. 52 Закону № 1404-VIII визначає, що банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках

За приписом ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентований ст. 59 Закону № 1404-VIII.

За приписом вказаної норми у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом, державний виконавець наклав арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках в банківських установах, в тому числі в АТ КБ «ПриватБанк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Водночас боржник не звернулася до державного виконавця із заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець Головков Ю.В. діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбімаркет" про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.