Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 199/6766/15-ц

провадження № 61-33642св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопта С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року у складі

судді Скрипник О. Г., додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року у складі судді Скрипник О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі -

ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 23 лютого 2005 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-300/676/2005, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 12 360 доларів США, зі сплатою 13,00 % річних, із кінцевим терміном погашення до 23 лютого

2020 року.

08 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-300/427/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит

у розмірі 33 000,00 доларів США, зі сплатою 5,99 % річних, з терміном повернення до 08 серпня 2022 року.

На забезпечення виконання кредитних договорів від 23 лютого 2005 року

№ ML-300/676/2005 та від 08 серпня 2007 року № ML-300/427/2007, 08 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір

№ PCL-300/427/2007, за умовами якого відповідач, як іпотекодавець, передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно,

а саме квартиру

АДРЕСА_1 .

21 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-301/371/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит

у розмірі 207 587 доларів 97 центів США, зі сплатою 5,99 % річних, з терміном повернення до 21 серпня 2018 року. 21 серпня 2008 року на забезпечення виконання кредитного договору № ML-301/371/2008 між банком та

ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № PCL-301/371/2008, за умовами якого відповідач, як іпотекодавець, передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок

АДРЕСА_2 .

Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, на їх вимоги не реагував, унаслідок чого станом виникла заборгованість за кредитними договорами, а саме: за кредитним договором від 23 лютого

2005 року № ML-300/676/2005 станом на 02 липня 2015 року заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9 057,84 доларів США, заборгованість по процентам у розмірі 2 018,26 доларів США, а всього 11 076,10 доларів США, що еквівалентно 232 668 грн 69 коп.; за кредитним договором від 08 серпня

2007 року № ML-300/427/2007 станом на 03 липня 2015 року заборгованість

по тілу кредиту у розмірі 28 632,48 доларів США, заборгованість по процентам у розмірі 7 733,08 доларів США, а всього 36 365,56 доларів США,

що еквівалентно 764 098,93 грн; за кредитним договором від 21 серпня

2008 року ML-301/371/2008 станом на 02 липня 2015 року заборгованість по тілу кредиту у розмірі 217 566,61 доларів США; заборгованість по процентам у розмірі 60 787,26 доларів США, а всього 278 353,87 долари США, що еквівалентно 5 847 205,22 грн.

З урахуванням викладеного ПАТ «ОТП Банк» просило суд у рахунок погашення вищевказаної заборгованості відповідача за кредитними договорами звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на підставі договору іпотеки від 08 серпня 2007 року № PCL-300/427/2007 на квартиру АДРЕСА_1 ; на підставі договору іпотеки від 21 серпня 2008 року № PCL-301/371/2008 на будинок

АДРЕСА_2 .

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 04 квітня 2016 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Звернуто

стягнення на предмет іпотеки: квартиру

АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2005 року та кредитним договором від 08 серпня 2007 року у розмірі 47 441,66 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на день проведення розрахунку складає 996 767,62 грн; домоволодіння загальною

площею 201,1 кв. м, житловою площею 90, 3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , та земельної ділянки загальною площею 532 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості

ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 серпня 2008 року, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 217 566,61 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі

60 787,26 доларів США; загальна сума боргу 278 353,00 доларів США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 5 847 205,22 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання за спірними кредитними договорами належним чином не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого утворилась заборгованість за цими договорами. Отже, права банку, як кредитора, підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором від 23 лютого 2005 року в розмірі 11 076,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку складає 232 668,69 грн,

з яких: 9 057,84 доларів США заборгованість за тілом кредиту

та 2 018,26 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом; за кредитним договором від 08 серпня 2007 року у розмірі

36 365,56 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом

на день проведення розрахунку складає 764 098,93 грн, з яких:

28 632,48 доларів США - заборгованість за тілом кредиту та

7 733,08 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру

АДРЕСА_1 загальною площею 50,8 кв. м, жилою площею 29,8 кв. м початковою вартістю 501 638,00 грн,

що належить на праві власності ОСОБА_1 Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОТП Банк»

за кредитним договором від 21 серпня 2008 року у розмірі

278 353,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на

день проведення розрахунку складає 5 847 205,22 грн, з яких:

217 566,61 доларів США - заборгованість за тілом кредиту та

60 787,26 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; звернуто стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння загальною площею 201,1 кв. м, житловою площею 90,3 кв. м, що знаходиться

за адресою: АДРЕСА_2 за початковою вартістю

2 149 261 грн, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та земельної ділянки загальною площею 532 кв. м, що розташована за адресою:

АДРЕСА_2 та належить на праві власності

ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 серпня 2008 року, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 217 566,61 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 60 787,26 доларів США; загальна сума боргу: 278 353,00 доларів США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 5 847 205,22 грн. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при ухваленні рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 04 квітня 2016 року у його резолютивній частині відповідно до положень статті 39 Закону України «Про іпотеку»не зазначено: загальний розмір вимог, усі складові частини кредитної заборгованості, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки по кожному з вказаних договорів окремо; способу реалізації предмета іпотеки й початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Посилаючись на зазначене, дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення з визначенням загального розміру вимог, усіх складових частин кредитної заборгованості, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки по кожному з вказаних договорів окремо, способу реалізації предмета іпотеки й початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 07 листопада 2016 року залишені без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 зобов'язання за спірними кредитними договорами належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість за цими договорами, на підтвердження якої банк надав докази, що заперечується відповідачем. Вважав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у рахунок погашення заборгованості за спірними кредитними договорами підлягає зверненню стягнення на предмети іпотеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 199/6766/15-ц з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2019 року справу за позовом

ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Вважав, що той факт, що позивачем не надано оцінку майну до винесення судом рішення по справі не є підставою для повернення справи для винесення додаткового рішення, а надання доказів по справі після винесення рішення судом не допускається. Районним судом всупереч вимог статті 220 ЦПК України 2004 року, вже після ухвалення основного рішення було прийнято додаткові докази, та ухвалено додаткове рішення у цій справі, що призвело до зміни основного рішення.

А саме, позивачем було надано до суду звіт товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес ассіст» про оцінку вартості квартири загальною площею 50,8 кв. м житловою площею 29,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 18 жовтня

2016 року та звіт ТОВ «Бізнес ассіст» про оцінку вартості житлового будинку загальною площею 201,1 кв. м, житловою площею 90,3 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельної ділянки загальною площею 532 кв. м, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , від 18 жовтня 2016 року. Таким чином, суд першої інстанції, прийняв докази по справі через сім місяців після ухвалення рішення у справі.

Заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних ПАТ «ОТП Банк» подано заперечення на касаційну скаргу, зазначало, що оскаржувані судові рішення законні то обґрунтовані, а доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23 лютого 2005 року між акціонерним комерційним банком «Райфайзен Бан Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № ML-300/676/2005 за умовами якого банк надав йому кошти у розмірі 12 360,00 доларів США зі сплатою 13 % річних із кінцевим строком погашення до 23 лютого 2020 року.

08 серпня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк»

(далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-300/427/2007 за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кошти у розмірі 33 000,0 доларів США

з процентною ставкою за користування кредитними коштами 5, 99 % річних

зі строком повернення до 08 серпня 2022 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору № ML-300/676/2005 та

№ ML-300/427/2007, 08 серпня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки № PCL-300/427/2007, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно - квартиру

АДРЕСА_1 .

21 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого

є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ ML-301/371/2008 за умовами якого банк надав відповідачу кошти у розмірі 207 587,97 доларів США з процентною ставкою за користування кредитними коштами 5,99 % річних зі строком повернення - 21 серпня 2018 року.

Для забезпечення виконання цього договору 21 серпня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки № PCL-301/371/2008, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно - житловий будинок

АДРЕСА_2 .

21 травня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк»,правонаступником якого

є ПАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-300/676/2005, згідно якого, зокрема, графік платежів з їх розміром, строками та періодичністю погашення, викладено у новій редакції (а.с. 21-23 т. 1).

21 травня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого

є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1

до кредитного договору № ML-300/427/2007, згідно якого, зокрема, на період з 09 червня 2009 року по 09 листопада 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку 14,49 %,

а з 09 листопада 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку 5,99 % + FIDR та встановлено інший графік платежів (а.с. 42, 42 т. 1).

23 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-300/676/2005, за яким, зокрема, графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 24-27, 119-124 т. 1).

23 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-300/676/2005, за яким, зокрема, внесено зміни до пункту 1.9.1. вказаного кредитного договору щодо права вимоги банку дострокового його виконання (а.с. 28 т. 1).

26 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-301/371/2008, згідно якого, зокрема, на період з 26 квітня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка 6,51 % + FIDR та встановлено інший графік платежів (а.с. 80-84,

164-167 т. 1).

26 квітня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-301/371/2008, згідно якого, зокрема, на період з 26 квітня 2011 року по 27 червня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку 6,5 % річних, на період с 27 червня 2011 року по 28 листопада 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку 14,62 %, а з 28 листопада 2011 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановлена плаваюча процентна ставка 7,12 % + FIDR та встановлено інший графік платежів (а.с. 85, 86 т.1).

26 квітня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-301/371/2008, згідно якого, зокрема, внесено зміни у пункт 1.9.1. кредитного договору щодо права банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань як у випадку невиконання умов даного договору, так і договору № ML-100/427/2007

від 08 серпня 2007 року. Того ж дня, 26 квітня 2011 року, сторонами укладено додатковий договір, згідно якого внесено зміни у пункт 1.9.1. кредитного договору щодо права банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань як у випадку невиконання умов указаного договору, так і договору № ML-300/676/20075 від 23 лютого 2005 року (а.с. 93 т. 1).

27 квітня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № ML-300/427/2007, згідно якого, зокрема, на період с 10 травня 2011 року по 08 липня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку 6,50 %, на період з 08 липня 2011 року по 08 грудня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку 15,20 %, а з 08 грудня 2011 року до повного виконання сторонами боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку 7,7 % + FIDR та встановлено інший графік платежів

(а.с. 54-57, 137-140 т. 1).

26 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору № ML-301/371/2008 згідно якого, зокрема, графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 88-92, 160-163 т. 1).

30 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-300/676/2005, згідно якого, зокрема, на період з 30 жовтня 2013 року по 22 січня 2014 року для розрахунку відсотків за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 6,5 % річних, а з 23 січня 2009 року до повного виконання сторонами боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено фіксовану ставку у розмірі 13 % річних, а також графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 29-33,125-129 т. 1).

30 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № ML-300/427/2007, згідно якого, зокрема, на період з 08 листопада 2013 року по 07 січня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку 6,50 %, а на період з 08 січня 2014 року до повного виконання сторонами боргових зобов'язань за кредитним договором встановлено плаваючу процентну ставку 7,7 % +FIDR та встановлено інший графік платежів (а.с. 58-62, 141-146 т. 1).

ОСОБА_1 свої зобов'язання за указаними договорами кредиту належним чином не виконував, унаслідок чого перед банком виникла заборгованість

зі сплати кредитних коштів, з яких: за кредитним договором від 23 лютого 2005 року: заборгованість за тілом кредиту - 9 057,84 доларів США; заборгованість за процентам: 2 018,26 доларів США, загальна сума заборгованості за договором складає 11076,10 доларів США, що за курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становить 232 668, 69 грн;

за кредитним договором від 08 серпня 2007 року: заборгованість за тілом кредиту - 28 632,48 доларів США; заборгованість за процентам:

7 733,08 доларів США, загальна сума заборгованості за договором складає

36 365,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становить 764 098, 93 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону та статей 212-214, 303, 315 ЦПК України 2004 року, зазначені норми матеріального права та обставини не врахував, не перевірив наданий банком розрахунок заборгованості та обґрунтованість зазначеного у ньому розміру, не перевірив доводів ОСОБА_1 про те, що додаткове рішення по суті змінило зміст основного рішення та обґрунтовано новими доказами, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, який ухвалював рішення 04 квітня 2016 року, а з'явилися ці докази (звіт про оцінку предмета іпотеки) у жовтні 2016 року, та які по суті змінювали зміст основного рішення, не навів мотивів відхилення цих доводів та не зробив висновку, чи відповідає ухвалене додаткове рішення вимогам статті 220 ЦПК України 2004 року, та чи було передбачено зазначеною нормою закону залучення при цьому додаткових доказів, не досліджених при ухваленні основного рішення і внесення змін до основного рішення.

Також у порушення частини другої статті 315 ЦПК України 2004 року, апеляційний суд у судовому рішенні не дав оцінку доводам апеляційної скарги та не зробив висновку про законність та обґрунтованість як основного так і додаткового рішення районного суду, а, отже, резолютивна частина ухвали апеляційного суду про залишення указаних судових рішень районного суду без змін, не відповідає мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Отже, висновки апеляційного суду про залишення зазначених рішень районного суду без змін як законних та обґрунтованих є передчасними.

З урахуванням наведеного, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлено, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений такої можливості, то судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк