Справа № 562/1724/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2019 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Берун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення спільної часткової власності-

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивачі просять виділити в натурі частину житлового будинку, що відповідає 49/100 частинам, позначену на поповерховому плані 1-1 - кухня, 1-2, 1-3 житлові, проведена добудова та надвірні будівлі, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та визнати право власності на відокремлений об`єкт нерухомого майна.

Позивачі подали до суду заяви, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд провести розгляд справи без їх участі, за наявних у справі доказів.

Відповідач подав заяву, в якій вимоги позову визнає і просить прийняти рішення без його участі.

З`ясувавши обставини справи, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про під ставність позовних вимог.

Судом встановлено, що спірне домоволодіння належить позивачам та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності з розподілом на частки.

Згідно з реальним порядком користування домоволодіння, встановленим між власниками, позивачам належить 49/100 частин будинку, яка відповідає ідеальній частці позначена на поповерховому плані 1-1 - кухня, 1-2, 1-3 житлові, проведена добудова та надвірні будівлі.

Реальний поділ спірного майна є можливим, так як об`єкт має два окремі входи, якими користуються співвласники.

Відповідно до вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1, 2 ст.355, ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Частиною 1 ст.358, ст.ст.361, 362 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. При цьому, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а інші співвласники мають переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Згідно із вимогами ст.ст. 364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Поділ в натурі між співвласниками здійснюється за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Верховний Суд України в п.п.7, 8 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" від 04 жовтня 1991 року №7 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Слід зазначити, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в користування, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, реалізується зокрема шляхом укладення договору про виділ у натурі частки з спільного майна, проте укласти такий договір в даному випадку є неможливим.

Статтею 15 ЦК України кожній особі надане право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права

Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов висновку про можливість задоволення даного позову.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,82, 263, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268 України, суд -

в и р і ш и в:

ПозовОСОБА_1 , ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - задоволити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 .

Виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в натурі частку житлового будинку з надвірними будівлями, яка розташована АДРЕСА_1 , що відповідає 49/100 частинам, позначену на поповерховому плані 1-1 - кухня, 1-2, 1-3 житлові, проведена добудова та надвірні будівлі, та визнати за ними право власності як на відокремлений об`єкт домоволодіння в рівних долях по 1/3 частині кожному.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя