ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3850/19 Справа № 207/38/18 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Приватного підприємства Планета-2000 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПП «Планета-2000» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просило витребувати нерухоме майно, а саме : магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення № 55 ) , загальною площею 172,8 метрів АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних ; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних , з чужого володіння - від ОСОБА_1 на його користь, оскільки ПП «Планета-2000» на праві власності належить нерухоме майно : магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення № АДРЕСА_4 ) , загальною АДРЕСА_5 за АДРЕСА_2 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 30 липня 2008 року ; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 1 червня 2001 року. Згідно договору купівлі-продажу магазину від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 магазин ( вбудоване приміщення 34 ) , загальною площею 398,5 метрів квадратних , який розташований у АДРЕСА_6 . Згідно договору купівлі-продажу магазину від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення 55 ) , загальною площею 172,8 метрів квадратних , який розташований у АДРЕСА_7 . Зі змісту договорів вбачається , що обидва магазини належали ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року було скасоване. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 травня 2017 року витребувано на користь ПП «Планета-2000» нерухоме майно , а саме : магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення № 55 ) , загальною площею 172,8 метрів АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних ; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних , з чужого володіння - від ОСОБА_5 та від ОСОБА_3 , як від обтяжувача нерухомого майна. Рішення суду на момент укладення договорів купівлі-продажу від 10 жовтня 2017 року набрало законної сили . Згідно заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року за ОСОБА_3 визнано право власності на магазини . Заочне рішення ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року скасовано . Підставою для звернення ПП «Планета-2000» до суду було те , що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року припинено право власності ПП «Планета-2000» на нерухоме майно , а саме : магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення № АДРЕСА_4 ) , АДРЕСА_8 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних ; склад паливно-мастильних матеріалів , профілакторій тракторний, загальною площею 736,2 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_9 та визнано право власності за ПП «Планета-Сервіс» на нерухоме майно , а саме : магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення № 55 ) , загальною площею 172,8 метрів квадратних , розташований за АДРЕСА_10 : АДРЕСА_2 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних ; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних ; склад паливно-мастильних матеріалів , профілакторій тракторний , загальною площею 736,2 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_9 . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року скасовано та призначено справу до розгляду . Згідно ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року позовна заява залишена без розгляду . Саме скасоване заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року і було підставою вибуття , в тому числі , і двох магазинів , які є предметом даного позову, з законного володіння ПП «Планета-2000» та перехід їх у протиправне володіння ПП «Планета-Сервіс». Всі подальші переходи магазинів у власність інших, як фізичних, так і юридичних осіб , були наслідком саме скасованого рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області . На теперішній час право власності на магазини належить саме ПП «Планета-2000», що підтверджується інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.60-68) .

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року витребувано на користь Приватного підприємства «Планета-2000», місцезнаходження : м. Кам`янське , вулиця Республіканська , 50 , ідентифікаційний код юридичної особи : 30617391 , нерухоме майно , а саме : магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення № 55 ) , загальною площею 172,8 метрів АДРЕСА_1 , розташований за адресою : АДРЕСА_2 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних ; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за адресою : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних , з чужого володіння ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо судового збору (а.с.10-15).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вважаючи рішення суду 1-ї інстанції таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПП Планета-2000 відмовити в повному обсязі (том 2 а.с.21-26,28-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що ПП «Планета-2000» на праві власності належить нерухоме майно: магазин продовольчих товарів ( вбудоване приміщення № АДРЕСА_4 ) , загальною АДРЕСА_8 , на земельній ділянці 59 метрів квадратних на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 30 липня 2008 року ( а.с.72 ) ; магазин ( вбудоване приміщення № 34 ) загальною площею 398,5 метрів квадратних , розташований за АДРЕСА_10 : АДРЕСА_3 , на земельній ділянці площею 211 метрів квадратних на підставі свідоцтва , виданого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 1 червня 2001 року ( том 1 а.с 74 ) .

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, придбав його за відплатним договором, майно вибуло з володіння власника ПП Планета-2000 не з його волі іншим шляхом, а тому підлягає витребуванню.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норм. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин. на які посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2008 року між Територіальною громадою м. Дніпродзержинська в особі управління Комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, в особі начальника управління комунальної власності ОСОБА_6 (Продавець) та Приватним підприємством Планета-2000 (Покупець) укладено договір купівлі продажу нежитлового приміщення шляхом викупу №121, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2941 (том1 а.с.44-45).

З п.1 вказаного Договору вбачається, що Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю магазин продовольчих товарів (вбудоване приміщення №55), загальною площею 172,8 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Зі свідоцтва, яке посвідчене приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковим В.Ю. від 01.06.2001 року та зареєстроване в реєстрі за № 3848 вбачається, що Приватному підприємству Планета-2000 належить на праві приватної власності нежиле приміщення шлакоблочного магазину, загальною площею 397,2 кв.м., вбудоване в житловий будинок А-4 №50 АДРЕСА_6 (том 1 а.с.43).

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України). За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Згідно із роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими у пункті 26 постанови від 07 лютого 2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Таким чином, захист порушеного права можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 117840376 від 21.03.2018 р. вбачається, що магазин продовольчих товарів вбудоване приміщення АДРЕСА_11 неодноразово передавалось в іпотеку Акціонерного товариства промислово-інвестиційний банк, до ТОВ Старком-Паблішінг, та вибувало із володіння ПП Планета-2000, зокрема вказане майно на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 р. у справі № 175/208/16-ц вибуло на користь ПП Планета -сервіс; надалі за договором купівлі продажу від 03.06.2016 р. № 1139 відчужувалось на користь ОСОБА_7 ; на підставі договору купівлі продажу від 07.06.2016 р. № 1186 відчужувалось на користь ОСОБА_8 ; на підставі договору купівлі- продажу від 26.01.2017 р. № 139 відчужувалось на користь ОСОБА_5 ; на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2017 р. № 202/2100/17 право власності на майно набула ОСОБА_3 ; далі на підставі договору купівлі продажу від 10.10.2017 року № 1157 майно відчужувалось на користь ОСОБА_1 ( том 1 а.с.107-112).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 117844711 від 21.03.2018 року вбачається, що магазин/вбудовані приміщення № АДРЕСА_12 , загальною площею 398,5, площа земельної ділянки 211 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , також передавалось в іпотеку ПАТ Перший Український міжнародний банк; Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку та неодноразово відчужувалось, зокрема й за рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 р. (а.с.113-116).

Таким чином, з викладеного вбачається, що власники спірних об`єктів неодноразово змінювались, при цьому судом достеменно не було встановлено коли саме спірні об`єкти нерухомості та на підставі чого вперше вибули із власності позивача та чи було це з його волі або поза його волею. Так, позивач як на підставу позову посилається саме на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 р., однак зі справи вбачається, що спірне майно вперше вибуло із власності ПП Планета-2000 не на підставі вказаного рішення, але судом 1 інстанції не було встановлено коли саме та до кого спірні об`єкти нерухомості вибували і з яких підстав, чи відбувалося це поза волею власника, та не залучено до участі у справі всіх осіб, права та обов`язки яких зачіпаються даним судовим рішенням.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, або якщо до участі у справі не залучено усіх осіб, права та обов`язки яких зачіпаються судовим рішенням, суд відмовляє в позові саме з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи.

Тобто, під час ухвалення рішення та застосовуючи положення ст. 388 ЦК України судом 1 ї інстанції не було перевірено, чи дійсно майно вибуло від власника за відплатним договором, чи на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, зокрема суд не звернув уваги на те, що у спірного майна постійно змінювались власники, яких суд для повного та всебічного розгляду справи не залучив до участі у справі.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд 1 інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, саме з цих підстав, що не позбавляє позивача права звертатися до суду з відповідним позовом.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що як зазначає сам позивач спірне майно у володінні та у власності інших осіб не перебуває, оскільки право власності на спірне майно на час звернення з позовом до суду зареєстровано саме за ним, а не за особами у яких просить його витребувати.

Виходячи з того, що при зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 3 930,27 грн., сплачену суму судового збору необхідно стягнути з ПП Планета-2000 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382-384 ЦПК ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Приватного підприємства Планета-2000 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства Планета-2000 () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий у розмірі 3 930,27 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: