печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачуні О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року заінтересована особа Головне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після його смерті та визнання її спадкоємицею четвертої черги.

Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 квітня 1998 року їм довелося оформити розлучення. Проте, фактично в сім`ї нічого не змінилось і вони продовжили спільне проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства аж до дня його смерті.

04 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено із рекомендацією звернутись до суду за встановленням юридичного факту проживання однією сім`єю. Як вбачається з постанови нотаріальної контори спільні діти заявника та померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не звертались за отриманням спадщини. Діти на спадщину не претендують та вважають, що вона повинна належати матері.

Заявник в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа про розгляд заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких пояснень не надала.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 липня 1974 року до 21 квітня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно із свідоцтвом про смерть від 12 березня 2018 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років про що складено відповідний актовий запис № 4560.

Актами обстеження житлових умов від 11 березня 2018 року та від 21 березня 2019 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали за адресою: АДРЕСА_1 більше 8 років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року у справі № 369/13210/18 ОСОБА_1 визначено додатковий строк - 3 (три) місяці, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , обчислюючи додатковий строк з моменту набрання чинності рішенням суду.

Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори Ткач О. А. від 04 червня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії за її заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , з яким вона проживала по день її смерті.

У наведеній постанові зазначено, що діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не приймали, із заявами про прийняття спадщини до нотаріусів не зверталися і вважаються такими, що спадщину не прийняли відповідно до статті 1272 ЦК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення такого факту необхідно для вирішення її спадкових прав після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 суд враховує ту обставину, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року у справі № 369/13210/18 їй як спадкоємиці четвертої черги визначено додатковий строк - 3 (три) місяці, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . При цьому їх спільні діти із спадкодавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не приймали, із заявами про прийняття спадщини до нотаріусів не зверталися, а тому є такими, що спадщину не прийняли відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України.

Таким чином встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини сприятиме підтвердженню наявності у заявника неоспорюваних прав спадкоємця четвертої черги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємицею четвертої черги після померлого ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повне рішення складено 22 липня 2019 року.

Суддя С. В. Вовк