_______________________________________________________________________________________________________________________
Справа F 520/9668/19
Провадження F 2-з/520/575/19
УХВАЛА

08.05.2019 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Агенція державної реєстрації», третя особа ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, КП «Агенція державної реєстрації», третя особа ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 07 травня 2019 року зазначена позовна заява передана судді Салтан Л.В.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на нежитлове приміщення салону F магазину, загальною площею 33,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 72; надати ОСОБА_1 право доступу до нежитлового приміщення салону F магазину, загальною площею 33,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 72.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.152 ЦПК України,заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з предFявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предFявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розFяснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року F 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зFясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звFязку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, та зазначені роз'яснення, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не містить обґрунтування, як саме незастосування забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Суд звертає увагу на те, що жодних належних доказів, які б підтверджували про наміри відповідача відчужити спірний нерухомий об'єкт, або ж свідчили б про недобросовісну поведінку сторони відповідача, матеріали справи не містять, а стороною позивача надані не були. Рішення суду не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Також, позивач не надав обґрунтувань щодо вимоги про надання ОСОБА_1 право доступу до нежитлового приміщення салону F магазину.

Також, у супереч п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, позивач не надав пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. 81, 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Агенція державної реєстрації», третя особа ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння F відмовити.

Копію ухвали суду надіслати учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пFятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Салтан Л. В.