Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"22" липня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Житлове комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Маріупольської міської ради №6/30-3649 від 08.10.2013 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по АДРЕСА_1, АДРЕСА_8 , з майном, яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по АДРЕСА_1 був безоплатно переданий у міську комунальну власність. На підставі ордеру №754 від 15.11.2013 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 , було надане громадянину ОСОБА_2 , 1979 р.н. та на підставі ордеру № 773 від 19.11.2013 року, наданого ПАТ «ММК імені Ілліча» ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 , було надане громадянину ОСОБА_1 , 1981 р.н. Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг №29.3/44826 від 27.12.2018 року у кімнаті АДРЕСА_1 , з 27.11.2013 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 04.12.2013 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які більше року у зазначеній кімнаті не проживають, їх особистих речей у кімнаті немає. Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Представник позивача Драпак Е.О., яка діє на підставі довіреності від 28.12.2018 року, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули з невідомої суду причини, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи - Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 22.07.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи,

оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, двічі не з`являлися до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, відзив не подали, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення.

Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним.

Рішенням Маріупольської міської ради № 6/30-3649 від 08.10.2013 року «Про прийняття в міську комунальну власність гуртожитків: по АДРЕСА_1, АДРЕСА_8 , з майном, яке знаходиться на балансі Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», гуртожиток по АДРЕСА_1 безоплатно переданий у міську комунальну власність.

Ордером на жилу площу у гуртожитку №754 від 15.11.2013 року ОСОБА_2 надано ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Ордером на жилу площу у гуртожитку № 773 від 19.11.2013 року ОСОБА_1 надано ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 .

Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг №29.3/44826 від 27.12.2018 року у кімнаті АДРЕСА_1 , з 27.11.2013 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 04.12.2013 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 05.10.2018 року, складеному комісією Управління міського майна Департаменту по роботі з активами, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у кімнаті не проживають більше одного року, комунальні послуги не сплачують, особистих речей у кімнаті немає.

За вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживають у кімнаті АДРЕСА_1 більше одного року, оплата за користування житлом не здійснюється, що перешкоджає позивачеві у здійсненні прав щодо майна, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли з двох різних договорів найму жилого приміщення; супроводжуються окремими особовими рахунками, по яких мають сплачуватись відповідні комунальні послуги окремо кожним з наймачів; відповідачі не є членами однієї сім`ї, які поєднуються спільним договором найму жилого приміщення; є різними період заселення відповідачів, видача ним окремих ордерів на займане ними в гуртожитку ліжко-місце, період реєстрації місця проживання: ОСОБА_2 зареєстрований в займаному приміщенні з 27 листопада 2013 року, а ОСОБА_1 - з 04 грудня 2013 року, враховуючи, що позивачу за ухвалою суду від 10.05.2019 року було відстрочено сплату недоплаченої суми судового збору до ухвалення судового рішення у справі, суд вважає за необхідне стягнути з позивача недоплачену суму судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., а також відстрочено сплату недоплаченої суми судового збору у розмірі 1921,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі, тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказані суми судового збору з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.15, 18, 71, 72 ЖК України, Законами України «Про місцеве самоврядування», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Житлове комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1 .

Стягнути з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради ( , юридична адреса: 87555, м.Маріуполь, пр.Миру, 70) на користь держави суму недоплаченого судового збору у розмірі у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.В. Пустовойт