Справа № 299/3680/18
У Х В А Л А

25 липня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ЮРОЧКО А.П.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/3680/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 28 грудня 2018 року, повний текст якого складено 28 грудня 2018, головуючий суддя Леньо В.В., -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 14.11.2018 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним.

Сторони з 06.05.2006 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 72, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Син проживає з позивачем і перебуває на його утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 часто виїжджає на заробітки до Італії, через що стосунки між сторонами погіршилися. Між ними постійно виникають сварки, останній рік сторони не проживають разом як сім`я. Це негативно впливає на дитину.

Після перебування на заробітках в Італії відповідач повернувся додому, де перебуває один тиждень, але з розмов зрозуміло, що незабаром знову виїде за кордон.

Отже, сім`я розпалася, шлюб має лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя неможливе і суперечитиме інтересам сторін та дитини.

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо припинення шлюбу, позивач ОСОБА_1 просив розірвати його шлюб із ОСОБА_2 , зареєстрований 06.05.2006 у Відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 72.

Рішенням Виноградівського районного суду від 28.12.2018 позов задоволено, шлюб, зареєстрований 06.05.2006 у Відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 72 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржила рішення суду, на її думку, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права і ухвалив незаконне рішення.

Так, рішення суду є невмотивованим і необґрунтованим, суд не встановив дійсні обставини справи, не з`ясував реальних взаємин подружжя, не вживав заходів для примирення подружжя та збереження сім`ї. Насправді стосунки між сторонами погіршилися через те, що поки дружина перебувала на заробітках за кордоном чоловік завів коханку і став витрачати на неї зароблені нею кошти. Позивач із коханкою проживають у будинку сторін.

Попри це, відповідач бажає зберегти шлюб і вважає це можливим.

Сторона просить рішення суду скасувати, у позові - відмовити.

У відзиві на апеляцію позивач ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що позов був обміркований і має підстави. Шлюб сторін вже одного разу був розірваний судом (справа № 299/328/18), однак, у рамках перегляду заочного рішення суду позивач подав заяву про залишення позову без розгляду сподіваючись, що дружина повернеться до сім`ї.

Відповідач зловживає процесуальними правами, оскільки вже подав до суду позов про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання (справа № 299/99/19) і вимоги позову ґрунтуються саме на факті розірвання шлюбу, який визнається.

Насправді відповідач ініціює позови щоб зберегти право користування належною позивачу нерухомістю - квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач у цій справі визнав позов, про що подав письмову заяву до суду, що позбавляло суд необхідності з`ясовувати інші обставини справи.

У перше судове засідання в суді апеляційної інстанції 06.05.2019 з`явилися позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бора Ю.В., відповідач ОСОБА_1 не з`явилася. Зважаючи на характер і обставини справи, доводи сторін, необхідність з`ясування дійсних взаємин подружжя та їх реальної процесуальної позиції в справі, явку сторін до суду для надання особистих пояснень було визнано обов`язковою. Однак, у призначені на 24.06.2019 і на 25.07.2019 судові засідання сторони не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотання з приводу розгляду справи від них не надходили. З у рахуванням того, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність сторін, їх неявка до апеляційного суду унеможливлює з`ясування дійсних стосунків подружжя.

Заслухавши суддю, перевіривши матеріали справи, розглядаючи справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України, суд приходить до такого.

Спір стосується особистих взаємин подружжя. Вирішення спору безпосередньо залежить від волевиявлення сторін щодо збереження чи припинення подружніх відносин.

Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 не взяли особистої участі в розгляді справи в суді першої інстанції, суд розірвав шлюб у відсутність сторін, ґрунтуючись на матеріалах справи, зокрема, на письмовій заяві від 12.12.2018, поданій від імені відповідача ОСОБА_1 , про визнання позову (а.с. 24).

Водночас позиція відповідача ОСОБА_1 , висловлена в апеляційній скарзі, суперечить змісту зазначеної заяви, сторона виходить із можливості та необхідності збереження шлюбу, заперечує проти його розірвання, вказує на невикористання судом першої інстанції можливості надати строк для примирення подружжя.

Апеляційний суд бере до уваги позицію відповідача щодо припинення шлюбу, наведену в апеляційній скарзі, виходить із необхідності сприяння сторонам у збереженні шлюбу та врегулюванні стосунків за наявності для того відповідних підстав і можливостей. Суд враховує, що сторони не з`являються в судові засідання, що унеможливлює з`ясування їх дійсних стосунків, при цьому, не позбавлені права і можливості врегулювати свої стосунки і в позасудовому порядку. З позиції відповідача ОСОБА_1 вбачається намагання досягти примирення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України), що узгоджується з положеннями ст. 12 ч. 5 п.п. 2, 4 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 240 ч. 7, ст. 251 ч. 1 п. 4, ст. 253 ч. 1 п. 3 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців і в разі призначення такого строку зобов`язаний зупинити провадження у справі до закінчення зазначеного строку, що визначається судом.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на важливість інститутів сім`ї та шлюбу, апеляційний суд вважає за необхідне забезпечити сторонам можливість врегулювання стосунків, надавши достатній строк для примирення.

Відтак, подружжю слід надати строк для примирення, що не може перевищувати шести місяців із дня набрання ухвалою суду законної сили, із зупиненням провадження в справі на цей строк. Водночас сторони не позбавлені права до спливу цього строку повідомити суд про примирення, про результат врегулювання стосунків у інший спосіб тощо.

Керуючись ст. 240 ч. 7, ст. 251 ч. 1 п. 4, ст. 253 ч. 1 п. 3, ст. 260, ст. 368 ч. 1 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Призначити подружжю ОСОБА_1 строк для примирення, що становить шість місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Провадження у справі зупинити до закінчення наданого сторонам строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але в частині зупинення провадження в справі протягом тридцяти днів з 25 липня 2019 року, який є днем складення повного судового рішення, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді