Справа № 464/1369/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/142/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар: Фейір К.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Роєнка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2018 року ухвалено суддею Бойко О.М. у справі №464/1369/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

19.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, зменшивши вимоги якого, просить визнати незаконною відмову ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в нарахуванні та виплаті премій за виконання основних техніко-економічних показників виробничо-господарської діяльності ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в грудні 2015 року та щоквартальних премій за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в 2016-2018 роках; зобов`язати ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у відповідності до положень Колективного договору ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на 2013-2015 роки нарахувати та виплатити йому премію за виконання основних техніко-економічних показників виробничо-господарської діяльності ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в грудні 2015 року; зобов`язати ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у відповідності до положень Колективного договору ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на 2016-2018 роки, нарахувати та виплатити йому щоквартальні премії за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», починаючи з 1-го кварталу 2016 року по дату набуття законної сили рішення суду; зобов`язати ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» перерахувати і виплатити йому в зв`язку з цим всі належні виплати за ці ж періоди, які були виплачені керівному складу УМГ «Львівтрансгаз»; враховуючи неможливість виконання посадових обов`язків через накази філії УМГ «ЛЬВІВТРАНСГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 30.06.2017 № 274 та №548 від 29.12.2017р.; зобов`язати відповідача забезпечити йому умови праці на посаді згідно посадової інструкції, затвердженої 27.04.2016 Президентом ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» шляхом видачі відповідного наказу; стягнути з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» заподіяну моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює у відповідача на посаді заступника головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз». Протягом тривалого часу керівництвом філії неодноразово порушувались його трудові права, а саме, його не було призначено на жодну з вакантних посад вищого рівня, незважаючи на тривалий досвід роботи та наявність у нього необхідних знань та освіти, неодноразово не розглядались його заяви про відпуски, незаконно застосовані дисциплінарні стягнення, також його у 2013 році незаконно було звільнено з роботи, у зв`язку із чим він за захистом своїх прав звертався до суду. Рішенням суду його поновлено на роботі, а також скасовано застосовані до нього заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган. Однак, незважаючи на скасування доган та відсутність інших дисциплінарних стягнень, відповідач безпідставно не нараховує та не виплачує йому премій, які передбачені Положеннями колективного договору, покликаючись на те, що виплата премій є правом роботодавця. Крім того, відповідач затвердив Типову організаційну структуру апаратів Управлінь магістральних газопроводів, у якій відсутня посада заступника головного інженера з виробництва, яку він займає. Передбачаючи можливість звільнення, він подав заяви про призначення його на наявні вакантні посади на підприємстві, звертався із вимогою провести службове розслідування з приводу порушення його прав, його усі його заяви були відповідачем проігноровані. Таким чином, відповідач позбавляє його можливості виконувати трудові обов`язки передбачені посадовою інструкцією.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» (місце знаходження: м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на засіданні комісії з питань преміювання вирішити питання про визначення розміру премії ОСОБА_1 (прож. АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за виконання основних техніко - економічних показників виробничо- господарської діяльності ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в грудні 2015 року та виплатити йому нараховану суму премії.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» (місце знаходження: м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на засіданні комісії з питань преміювання вирішити питання про визначення розміру щоквартальної премії ОСОБА_1 (прож. АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за виконання основних показників фінансово- господарської діяльності ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», починаючи з 1 - го кварталу 2016 року по І квартал 2017 року включно та виплатити йому нараховані суми премій.

Стягнуто з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» (місце знаходження : м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в користь держави 1 408 грн. 40 коп. судового збору.

В решті вимог позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду таким, що не відповідає вимогам закону, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи. Незважаючи на встановлення судом факту порушення його права при визначенні премії в розмірі 0%, суд безпідставно не визнав протиправною відмову відповідача в виплаті премій за грудень 2015 року, за 1-4 квартал 2016 року та 1 квартал 2017 року (після того, як апеляційний суд Львівської області ухвалою від 09.03.2017 року у справі №464/1499/16-ц відхилив апеляційну скаргу УМГ «ЛЬВІВТРАНСГАЗ» і залишив в силі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03.11.2016 року про скасування накладених доган), не забезпечив належний захист його права, зокрема шляхом зобов`язання відповідача провести відповідні виплати. Стверджує що суд обмежився лише зобов`язанням Відповідача на засіданні комісії вирішити питання про визначення розміру премії. Тим самим на думку скаржника, Відповідач отримав можливість повторно встановити розмір премії 0% .Стверджує, що суд не взяв до уваги докази того, що в наступні періоди (з 2-го кварталу 2017 року по час прийняття рішення судом) порушення його права на оплату праці продовжувалось та полягало в тому, що визначення розміру премій і інших виплат проводились Відповідачем в розмірі, значно нижчому, ніж іншим працівникам філії УМГ «ЛЬВІВТРАНСГАЗ», які входять до переліку працівників номенклатурних посад Товариства. Вважає висновок суду, що вимога про виплату за ці ж періоди всіх належних виплат, які були виплачені іншим працівникам філії МГ «ЛЬВІВТРАНСГАЗ», що як і він, входять до переліку працівників номенклатурних посад Товариства (директор філії, його заступники, головний скенер, заступник головного інженера, головний бухгалтер), не обгрунтована, оскільки оплата праці здійснюється індивідуально, може мати у кожному випадку різну структуру, а відтак, не може мати узагальненого підходу, таким, що суперечить положенням Колективного договору ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на 2013-2015 роки та Колективного договору ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на 2016-2018 роки, прийнятими на їх підставі Положень про Преміювання працівників ПАТ «Укртансгаз». Зокрема, діючі з 01.01.2016 року Положення про щоквартальне преміювання директорів, їх заступників, головних інженерів, заступників головних інженерів філій ПАТ «Укртансгаз» за виконання основних показників фінансово-господарської діяльності» визначають порядок формування фонду преміювання за формулою, яка враховуєсередньомісячну винагороду за посадовими окладами, в тому числі заступникаголовного інженера з виробництва. Звертає увагу, що відповідач штучно створює умови для того, щоб скоротити посаду на якій він працює, однак суд не звернув на це уваги. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд не врахував, що така полягає у приниженні його гідності та моральних переживаннях у зв`язку з принизливим для нього процесом неодноразових звернень до Відповідача за виплатою зароблених преміальних, діями адміністрації по виживанню його з підприємства (неодноразове зволікання з наданням законних відпусток, позбавлення можливості виконувати належним чином посадові обов`язки внаслідок виведення з підпорядкування цілого ряду служб та відділів, постійна загроза скорочення). Умисна невиплата премій та не нарахування у зв`язку з цим інших виплат, доплат обмежило його та сім`ю в фінансових можливостях реалізовувати свої плани. Він перебуває у стані постійного психологічного стресу і переживаннях за своє майбутнє і майбутнє сім`ї. Також зазначає, що моральна шкода полягає і у порушенні нормальних життєвих зв`язків, він не може вести звичний спосіб життєдіяльності, його постійно переслідує думка про цю ситуацію, в моральних та фізичних стражданнях у зв`язку з перенесеною гіпертонічною кризою, яка є прямим наслідком неправомірних дій адміністрації відповідача щодо нього. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до ст.360 ЦПК на апеляційну скаргу представником відповідача надіслано Відзив.

У Відзиві зазначено, що доводи апеляційної скарги відповідач АТ «Укртрансгаз» вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представників відповідача Мельник О.С., Роєнко Є . В., вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.2 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах із відповідачем, з 2011 року працює заступником головного інженера з виробництва філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз».

Відповідно до ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих) територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування: роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи, професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.

Згідно частини 2 статті 2 Закону «Про оплату праці» додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість, за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно вище зазначеного Закону порядок визначення розміру премій встановлюється або у колективному договорі, або це питання адміністрацією узгоджується із профспілковою організацією підприємства.

Із позовних вимог позивача встановлено, що предметом позову є не нарахування та невиплата позивачу премій за грудень 2015 року , за період 2016-2018 років.

Згідно пояснень представників відповідача документами, які визначають порядок преміювання працівників відповідача є: колективний договір на 2013-2015 роки; Положення про преміювання (Додаток 19 до Колективного договору), Колективний договір на 2016-2018 роки, Положення про преміювання (Додаток 18 до колективного договору); Положення про преміювання керівних працівників філій ПАТ «Укртрансгаз», затверджені відповідними наказами.

Даючи аналіз умовам Колективного договору на 2013-2015 роки п.4.16; на 2016-2018 роки, п.4.16 суд першої інстанції зазначив, що умовами вказаних колективних договорів передбачено затвердження керівником ПАТ «Укртрансгаз» за погодженням з профспілковою організацією Положення про преміювання працівників номенклатурних посад ПАТ «Укртрансгаз» - директор філії, його заступники, головний інженер, заступник головного інженера, головний бухгалтер (п.3 дод.19 Колективного договору 2013-2015 р.р.; п.4.1 дод.18 до Колективного договору 2016-2018 р.р.).

Наказами по підприємству зазначені положення були затверджені.

Відповідними пунктами Положень про преміювання визначено порядок визначення премій та положеннями про преміювання (додатками до колективних договорів та затвердженими відповідними наказами визначено у яких випадках премія працівникам не нараховується та не виплачується. Такими випадками є: 1) у разі застосування догани; 2) у разі допущення чи виявлення упущень в роботі; 3) працівникам, які прийняті на роботу і не відпрацювали повний місяць; 4) працівникам, які звільнились протягом місяця за власним бажанням чи угодою сторін (пп.15-18 додатку 19, пп 4.12-4.14 додатку 18). Крім того, п.12 додатку 18 передбачає невиплату премії керівникам філії і їх структурним підрозділам за наявності групових нещасних випадків та нещасних випадків із смертельними наслідками, пов`язаними із виробництвом.

Із додатків до Наказів №24 від 25.01.2016 р., № 240 від 27.04.2016 року, № 446 від 27.07.2016 року, № 645 від 27.10.2016 року, №68 від 24.01.2017 року, № 250 від 26.04.2017 року позивачу у грудні 2015 року, а також 1-4 квартал 2016 року, 1-ий квартал 2017 року розмір премії визначений 0%. Підставою невиплати премії за ці періоди навпроти прізвища позивача ОСОБА_1 у примітці прописано «догана». Інші додатки до наказів № 446 від 27.07.2016 р., №645 від 27.10.2016 року, №68 від 24.01.2017 року, № 250 від 26.04.2017 року не містять обґрунтування підстав не нарахування премії позивачу.

Судом першої інстанції перевірено протоколи та зазначено, що відсутні обґрунтування підстав не нарахування та невиплати премії позивачу у відповідних протоколах засідання комісії з питань преміювання працівників ПАТ «Укртрансгаз» від 25.01.2016 р., 25.04.2016р., 26.07.2016р., 25.10.2016 року, 24.01.2017 року, 26.04.2017 року. Подання керівника на визначення розміру премії ОСОБА_1 , які були предметом розгляду на засіданнях комісії з питань преміювання суду не надано, а відтак, задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем не доведено правових підстав про не нарахування премії позивачу за цей період.

Звертає увагу суду той факт, що інші працівники отримали премії, що свідчить про виконання основних показників фінансово-господарської діяльності.

Судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог в цій частині, взято до уваги той факт, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03.11.2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року, яке набрало законної сили, дисциплінарні стягнення (догани) застосовані до позивача скасовані. Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року касаційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» залишено без задоволення, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 03.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09.03.2017 року залишено без змін. (додано до матеріалів справи т.3).

Враховуючи те, що положеннями колективних договорів передбачено нарахування та виплату премій, а також визначені вичерпний перелік обставин, коли премія не нараховується, суд першої інстанції правильно зазначив, що через відсутність таких обставин, а також при виконанні основних показників фінансово-господарської діяльності (підстава для нарахування премії іншим працівникам) визначення 0% розміру премії позивачу порушує його право на справедливі умови праці, які включають і оплату праці разом із преміюванням, на яке працівник надіється.

Враховуючи те, що дисциплінарні стягнення у вигляді доган позивачу скасовані, працівник рахується таким, що не притягався до дисциплінарної відповідальності, тому правильно суд першої інстанції прописав, що необґрунтованим є не нарахування та не виплати відповідачем премії позивачу у грудні 2015 року та 1-4 квартали 2016 року, 1-ий квартал 2017 року.

В той же час суд першої інстанції правомірно зазначив, що визначення розміру премії є компетенцією колегіального органу - комісії з питань преміювання.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КЗпП умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Зазначеній нормі права відповідає ч.1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці».

Рішення про виплату премій є правом роботодавця, додатковим благом, яке надається роботодавцем працівникам з метою створення необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, заохоченням до сумлінної праці.

Положенням про преміювання передбачено визначення загального фонду преміювання та розподіл цього фонду відповідно до виконаних показників фінансово-господарської діяльності та особистого трудового внеску кожного працівника Товариства.

Питання щодо преміювання кожного працівника Товариства розглядається на засіданні комісії на основі поданих безпосередніми керівниками проектів розподілу коштів та після цього оформляється Протоколом комісії з преміювання.

Підставою для видачі роботодавцем наказу про преміювання працівників за конкретний період та у визначеному розмірі є протоколи.

Посилання позивача ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що суд не зобов`язав відповідача провести йому відповідні виплати премії у визначеній грошовій сумі не спростовує висновків суду, оскільки преміальні виплати виплачується за рішенням комісії з преміювання, що відповідає Положенню про преміювання працівників номенклатурних посад ПАТ «Укртрансгаз».

З метою повного з`ясування обставин справи та за клопотанням позивача та його преставника колегією суддів постановлялася ухвала судового засідання від 16 квітня 2019 року про витребування у ПАТ «Укртрансгаз» рішення комісії про суми виплачених (невиплачених) преміальних доплат працівникам філії ПАТ «Укртрансгаз», які входять до переліку працівників номенклатурних посад , в т.ч. ОСОБА_1 за грудень 2015 року, за 1,2,3,4 квартали 2016 року та 1-ий квартал 2017 року відповідно до Вимог колективного договору діючого на цей період часу.

На виконання ухвали суду від 16 квітня 2019 року представником АТ «Укртрансгаз» Мельник О.С. надано пояснення від 04.06.2019 року (а.с.135-139) із посиланням на протоколи засідань комісії з питань преміювання працівників ПАТ«Укртрансгаз» за зазначені періоди та які були предметом обговорення та дачі правової оцінки судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині заниженої виплати квартальних премій, інших премій за 2017-2018 роки в порівнянні з іншими працівниками за виконання планових господарсько-фінансових показників філії.

Порядок вирішення, нарахування та виплати премій працівникам судом першої інстанції постатейно проаналізований. Із нормативних актів, які регулюють зазначене питання встановлено, що преміювання у АТ «Укртрансгаз» носить не узагальнений та зрівняльний характер, а застосовується роботодавцем індивідуально шляхом розгляду на комісії на підставі подання безпосереднього керівника конкретного розміру премії для кожного працівника індивідуально у відповідності до його вкладу у роботі, його відношення до роботи.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині зобов`язати відповідача забезпечити умови праці на посаді згідно Посадової інструкції від 27.04.2016 року затвердженої Президентом ПАТ «Укртрансгаз» шляхом видачі відповідного наказу суд першої інстанції з посиланням на ч.3 ст. 64 Господарського кодексу України правильно зазначив, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розклад. Втручання у господарську діяльність підприємства не дозволено.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди.

За змістом статті 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доказів на підтвердження змін у життєдіяльності, що вимагали додаткових зусиль для налагодження життя та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з порушенням трудових прав позивача внаслідок невиплати преміальних не надано.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно з ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови а порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк