Справа № 222/193/19
Провадження № 2/222/168/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:
за участі секретаря Болбат Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Крім того, позивач також зазначає, що у зв'язку з реорганізацією ПАТ «АБ «Експрес-Банк» шляхом приєднання до ПАТ АКБ «Індустріалбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «АБ «Експрес-Банк» є ПАТ АКБ «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою Законом України «Про спрощену процедуру реорганізації та капіталізації банків». (рішення від 18.08.2017 року).
Відповідно до ухвали про відкриття від 20.02.2019 року судовий розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без виклику осіб на підставі наданих доказів. Сторони належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи.
Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про заочний розгляд справи у разі неявки відповідачів.
Відповідачі у встановлений законом строк не подали відзиву на позов та не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх участі.
Дослідивши матеріали справи, суд, встановивши наступні фактичні обставини.
Право на звернення позивача до суду з зазначеним позовом підтверджено рішенням комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду платіжних систем від 18.08.2017р. №303, надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк» до ПАТ АКБ «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою ст.1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків».
Статутом ПАТ АКБ «Індустріалбанк», затвердженого загальними зборами АКБ «Індустріалбанк» 20.04.2018 року, погодженого Національним банком України 11.06.2018 року, встановлено, що АКБ «Індустріалбанк» є правонаступником щодо всього майна, прав і обовязків АБ «ЕкспресБанк» шляхом приєднання до АКБ «Індустріалбанк».
Таким чином саме АКБ «Індустріалбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, оскільки АКБ «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків АБ «ЕкспресБанк».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.01.2013 року підписав Заяву-Анкету Позичальника ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.01.2013 року підписав Заяву-Анкету Позичальника ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк».
Відповідно до п.1.4. вказаного кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і з моменту укладення договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього Договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства до закінчення строків дії Договору процентна ставка становить 38%. Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалось зарахування заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у Кредитодавця.
Відповідно до п.п.2.3-2.4 Договору, для погашення кредитної заборгованості у кредитодавця відкрито рахунок № НОМЕР_1 , МФО 335838, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Кредит надавався шляхом перерахування кредиту на поточний картковий рахунок на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця.
Погашення кредиту здійснюється позичальником шляхом безготівкового перерахування на рахунок вказаний в п.2.3 Договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вище зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у додатку №1, що є невідємною частиною договору.
Сторони передбачили у п.6.1 Договору, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором, позичальник відшкодовую позикодавцю завдані ним збитки у повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені Договором.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вказана заборгованість підтверджується її розрахунком заборгованості за кредитним договором, а також виписками по особовому рахунку за періоди з 18.01.2013 року по 04.12.2014 року та з 04.01.2014 року по 31.08.2017 року.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 добровільно не сплачує суму заборгованості за кредитним договором, то вона підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, в розмірі 4052,47 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року, то суд вважає, вказані вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частина 2 вказаної статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи наведене існують всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 інфляційних нарахувань, за період з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року, на суму простроченого кредиту в розмірі 4052,47 грн., оскільки відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Що стосується вимог банку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу за цим договором, то суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними, тому що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по справі.
Приходячи до вищевказаного висновку суд виходив з такого.
Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач вважає, що наданий ОСОБА_1 кредит був отриманий останнім і використаний в інтересах сім'ї (на ремонт будинку) і тому ОСОБА_2 , даючи свою згоду на укладення та підписання її чоловіком ОСОБА_1 даного кредиту, має нести солідарну відповідальність по кредитним зобов'язанням її чоловіка, оскільки договір укладений одним з подружжя створює обов'язки для другого з подружжя, якщо його укладено в інтересах сім'ї.
Але, до вказаних доводів позивача суд відноситься критично і вважає їх помилковими та такими, що не відповідають діючому законодавству та положенням кредитного договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Разом з тим, відповідно до ст.511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. Лише у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
За змістом зазначених норм права кредитний договір не може породжувати будь яких обов'язків для інших осіб, крім кредитора та позичальника та окрім визначеним законом випадків.
Суд зазначає, що предметом спору є заборгованість за кредитним договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 . ОСОБА_2 вказаний кредитний договір не підписувала, кошти не отримувала і не брала, за вказаним договором, на себе ніяких обов'язків щодо його виконання.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 , з урахуванням вимог ст.511 ЦК України, не несе відповідальність за невиконання її чоловіком ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, оскільки договором кредиту не передбачено солідарної відповідальності ОСОБА_2 перед ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк» (ПАТ АКБ«Індустріалбанк») по боргам ОСОБА_1
В договорі не зазначено на ремонт якого будинку ОСОБА_1 були взяті кошти. Суду не надано доказів чи перебуває цей будинок у користуванні чи володінні подружжя та чи дійсно кредитні кошти були використані в інтересах сім'ї.
Тобто судом не встановлено підстав для притягнення ОСОБА_2 до цивільно - правової відповідальності за неналежне виконання її чоловіком ОСОБА_1 кредитних зобов'язань перед банком.
Відповідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 553, 559, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 128, 133, 141, 223, 247, 280-283, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Повний текст рішення виготовлений 23.04.2019 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Доценко