Справа № 285/672/19
провадження у справі № 2/0285/489/19
13 травня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді………….......Літвин О.О.
секретаря…………………………Дуянової Г.Г.
позивачки…………………………ОСОБА_2
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за правилами спрощеного позовного провадження
про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, –
У лютому 2019 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (далі – Квартира).
В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником Квартири. Станом на 21.01.2019, окрім інших членів родини, там зареєстрований колишній чоловік її доньки – відповідач по справі, який за вказаною адресою з 2017 року не з’являється, наразі місце його проживання чи перебування невідоме. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, оскільки через це вона позбавлена можливості користуватись державними пільгами субсидії на оплату комунальних послуг.
В судовому засідання позивачпозовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з вказаних підстав.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, а тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування від 18.11.1992 ОСОБА_3 є власником Квартири, що підтверджується витягом з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2015 та Інформацією з ДРРП від 06.05.2019.
Відповідно до довідки ОСББ «ЖБК-1» від 21.01.2019 у Квартирі зареєстровані матір позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 – відповідач по справі.
Актом обстеження депутата Новоград-Волинської міської ради сьомого скликання ОСОБА_6 від 04.01.2019 встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований у Квартирі, проте в ній не поживає з 2017 року, що підтверджують сусіди: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 З копій свідоцтв про народження доньки позивача – ОСОБА_9, її свідоцтва про шлюб від 02.02.2013 та про розірвання шлюбу від 13.02.2018, встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком доньки позивача.
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили в судовому засіданні факт не проживання колишнього зятя позивача понад 1 рік.
Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 Закону України «Про власність»).
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім’ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Квартира належить позивачу, відповідач – колишній член сім’ї власника житлового приміщення, не проживає в ній без поважних причин понад 1 рік, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїммайном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 768,40 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, статтями 319, 321, 391, 405 ЦК України, - суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Головуючий суддя О.О.Літвин