Справа F 347/2335/18
Провадження F 22-ц/4808/571/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», подану адвокатом ОСОБА_1, на рішення Косівського районного суду в складі судді Гордія В.І., ухвалене 25 лютого 2019 року в м. Косові Івано-Франківської області у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року АТ «Прикарпаттяобленерго» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію.

Позов мотивовано тим, що 12 листопада 2015 року представниками ПАТ «Прикарпаттяобленерго» при проведенні обстеження схеми живлення та обліку електроенергії в будинку по вул. Вільшнівській в с. Микитинці Косівського району виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), а саме: встановлення магніта з метою зміни показників розрахункових засобів обліку. У результаті порушення ОСОБА_2 ПКЕЕН відбулося необліковане користування електричною енергію на суму 540,56 грн. 22 жовтня 2018 року рекомендованим листом на адресу відповідача було направлено претензію. Оскільки останній у добровільному порядку не відшкодував заподіяні збитки, позивач просив стягнути з нього 540,56 грн заборгованості за необліковану електроенергію, 505,20 грн вартості послуг за проведення експертизи приладу обліку, 2 868,43 грн вартості лічильника та його заміну, а також 1 762,00 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Косівського районного суду від 25 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що про порушення свого права АТ «Прикарпаттяобленерго» стало відомо 12 листопада 2015 року. Однак до суду із вказаним позовом товариство звернулося 26 листопада 2018 року, тобто після спливу термінів позовної давності, передбачених чинним законодавством.

В апеляційній скарзі представник АТ «Прикарпаттяобленерго» - ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 9 листопада 2018 року на адресу Косівського районного суду цінним листом було направлено матеріали 5 позовів, у тому числі і позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію. Наведена обставина підтверджується фіскальним чеком Укрпошти, описом до цінного листа та інформацією із сайту Укрпошти про рух поштового відправлення. Вказане поштове відправлення отримано судом 13 листопада 2018 року. А тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про звернення товариства до суду з вимогою про захист свого права після спливу термінів загальної позовної давності.

В засіданні апеляційного суду представник АТ «Прикарпаттяобленерго» ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 доводів апеляційної скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, та вбачається із матеріалів справи, 14 грудня 2012 року у споживача ОСОБА_2 за адресою с. Микитинці Косівського району проведено планову заміну приладу обліку, встановлено лічильник електричної енергії СА4-И678 № 324054 (а.с.4).

12 листопада 2015 року при проведенні перевірки користування електричною енергією за адресою відповідача працівниками АТ «Прикарпаттяобленерго» виявлено порушення ПКЕЕН - встановлення магніта з метою зміни показів розрахункових засобів обліку. Внаслідок цього показники розрахункового електролічильника не змінювалися, спожита електроенергія не обліковувалася. За результатами перевірки складено акт про порушення №080968, від підпису якого ОСОБА_2 відмовився (а.с.5, 6).

За приписами частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 48 ПКЕЕН, в редакції чинній на день виявлення порушення, передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку.

Пунктом 15 ПКЕЕН визначено, що пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту.

У разі пошкодження, втрати або неправильної роботи приладу обліку з вини споживача він відшкодовує вартість перевірки, ремонту або встановлення нового приладу обліку(п. 17 ПКЕЕН).

Згідно підпункту 3 пункту 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 4 травня 2006 року №562, ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об'єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів).

Відповідно до протоколу №38 засідання комісії філії АТ «Прикарпаттяобленерго» «Косівськиий РЕМ» від 3 грудня 2015 року комісія прийняла рішення, що розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем буде проведено після експертизи приладу обліку (а.с.7).

Як вбачається зі змісту акта №25 технічної експертизи приладу обліку електричної енергії від 15 травня 2018 року комісія засвідчила невідповідність метрологічних характеристик 3-фазного лічильника зав. №324054 вимогам ГОСТу 6570-96, внаслідок перевищення допустимих меж відносної похибки. Факт значного перевищення допустимих меж «плюсової» відносної похибки, при відсутньому «самоході» електролічильника (зміні показника облікованої електроенергії без навантаження), засвідчує вплив стороннього джерела магнітного поля на роботу лічильника. Внаслідок стороннього впливу магнітного поля на електромагнітну систему досліджуваного лічильника зазнали змін магнітні характеристики постійних магнітів (зменшення величини магнітної індукції), що є конструктивними елементами індукційного лічильника електроенергії (а.с.8).

Матеріалами справи підтверджується, що 12 червня 2018 року відбулося засідання комісії філії АТ «Прикарпаттяобленерго» «Косівськиий РЕМ» з розгляду факту порушення споживачем ОСОБА_2 ПКЕЕН, за наслідками якого визначено розмір заподіяної товариству шкоди в сумі 540,56 грн (а.с.11,12). Також згідно рахунків-фактури №2018/280/70769 та №2018/280/70767 вартість послуг за проведення експертизи приладу обліку становить 505,20 грн, вартість лічильника та його заміна - 2 868,43 грн відповідно (а.с.14,15).

Копію протоколу №69 від 12 червня 2018 року, розрахунки за не обліковану електроенергію, за проведення експертизи приладу обліку, за заміну лічильника та новий прилад обліку направлено на адресу відповідача (а.с.16,17).

Встановлено, що в ході розгляду справи ОСОБА_2 заявив про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.48).

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з наявності підстав для відмови у позові в зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем. При цьому зазначив, що із вказаним позовом АТ «Прикарпаттяобленерго» звернулось 26 листопада 2018 року.

Однак, погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Частинами першою, другою статті 255 ЦК України передбачено, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява АТ «Прикарпаттяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію складена 9 листопада 2018 року (а.с.2-3). Цього ж дня рекомендованим листом за штрихкодовим ідентифікатором №235 така направлена на адресу Косівського районного суду, що підтверджується долученим у суді апеляційного суду списком №1 згрупованих поштових відправлень – рекомендованих листів та листом «Укрпошти» від 10 травня 2019 року №112/1083.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем загальної позовної давності на звернення до суду із вказаним позовом, а відтак і відмова у позові з цієї підстави, є помилковим.

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому не може вважатися законним та обґрунтованим.

А отже, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову АТ «Прикарпаттяобленерго».

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3).

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 ЦПК України). При цьому при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (пункт 2 частини 3 статті 141 ЦПК України).

За змістом частина 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З’ясовано, що АТ «Прикарпаттяобленерго» заявило про перерозподіл судових витрат. Зокрема, апелянт просив стягнути з ОСОБА_2 сплачений судовий збір та 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до платіжних доручень від 13 вересня 2018 року N 861 та 13 березня 2019 року №295 позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 762,00 грн за подання позовної заяви та 2 643,00 грн за подання апеляційної скарги (а.с.1,59).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу АТ «Прикарпаттяобленерго» подало суду: акт приймання-передачі послуг за договором №2018/1398 від 26 липня 2018 року з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_1; платіжне доручення №22004 від 27 березня 2019 року, відповідно до якого останньому товариством сплачено 4 000,00 грн (а.с. 82-83).

Як вбачається зі змісту акту приймання-передачі послуг надана позивачу правнича допомога полягала в ознайомленні, вивченні судової практики та матеріалів справи 10 год, складання апеляційної скарги 10 год, складання процесуальних заяв 2 год, участь адвоката у судових засіданнях суду другої інстанції 1 год. На надання правничої допомоги адвокатом затрачено всього 23 год, а вартість послуг становить 4000,00 грн. При цьому в акті відсутній розрахунок витрат на суму 2 000,00 грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов’язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що відшкодування судових витрат передбачає встановлення їх реальності, необхідності та розумності їх розміру.

У справі «Георгуліс та інші проти Греції» (Georgoulis and others v. Grece) Європейський суд з прав людини, пославшись на наведену вище справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що згідно з його практикою, відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, розумний характер їх розміру. Суд відзначив, що у цій справі на обґрунтування вимоги про відшкодування судових витрат не було надано підтверджуючих документів, які дозволили б йому точно розрахувати ці витрати.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням наданих позивачем доказів на підтвердження понесених судових витрат, обставин і складності справи, неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), недостатнього обґрунтування часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), тощо, клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що з останнього на користь АТ «Прикарпаттяобленерго» слід стягнути 4 405,00 грн сплаченого судового збору та 2 000,00 грн за надання правничої допомоги.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», подану адвокатом ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 25 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: 78634, вул. Вільшнівська,1, с. Микитинці, Косівський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (місцезнаходження: вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014, індентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00131564) 540,56 грн заборгованості за необліковану електроенергію, використану споживачем внаслідок порушення ПКЕЕН, 505,20 грн вартості послуг за проведення експертизи приладу обліку, 2 868,43 грн вартості лічильника та його заміну, а всього 3 914,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» 4 405,00 грн сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» 2000,00 грн за надання правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено 15 травня 2019 року.