справа F 2-3744/2008
провадження F4-с/489/6/19
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі F Відділ державної виконавчої служби) щодо арешту нерухомого майна

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою в якій просила зобов'язати Відділ державної виконавчої служби скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1, реєстраційний номер обтяження F9744769 від 20.04.2010.

Як на підставу вимог вказано, що відповідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.09.2008 у справі F2-3744/2008 стягувачу Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» було видано виконавчий лист. На підставі якого було відкрито виконавче провадження з одночасним накладенням арешту на усе приналежне боржнику ОСОБА_1 майно. Постановою державного виконавця від 29.03.2011 виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому арешт, накладений на нерухоме майно не скасовано до теперішнього часу. На звернення до державної виконавчої служби заявник отримала відповідь, що скасувати арешт не можливо, оскільки виконавче провадження закінчено 29.03.2011 та знищене у зв'язку з закінченням трирічного строку зберігання.

У звFязку із цим, скаржник вважає, що право на належний їй житловий будинок безпідставно обмежується, шляхом зберігання арешту, а тому такий арешт підлягає скасуванню в судовому порядку.

27.08.2018 Ленінським районним судом міста Миколаєва (суддя Тихонова Н.С.) постановлено ухвалу про прийняття до провадження скарги/

Ухвалою від 18/10/2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням прийнятим Ленінським районним судом міста Миколаєва по відновленню втраченого провадження за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк» Надра» в особі Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Миколаївського регіонального управління до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 07.02.2019 провадження у справі поновлено.

25.03.2019, увFязку із відставкою судді Тихонової Н.С., постановлено ухвалу про прийняття скарги до розгляду суддею Коваленком І.В. та призначено її до розгляду.

У судове засідання учасники справи не зFявилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, що не перешкоджає розгляду скарги за їх відсутності.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин 5, 9 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд встановив наступне.

16.09.2008 Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі філії Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Миколаївського регіонального управління до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь банку суму в розмірі 12522,16 грн.

Згідно з витягом з виконавчого провадження F18756230, стан виконавчого провадження за вище вказаним судовим рішенням завершено. 29.03.2011 виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (у редакції на момент винесення постанови).

Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 27.07.2018 підтверджується, що на належний заявнику будинок F9 в по вул. Будьонного в м. Миколаєві накладено арешт відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби 20.04.2010 F 9744769. ОбFєктом обтяження вказано невизначене майно, все нерухоме майно.

Листом від 07.06.2018 Відділ державної виконавчої служби повідомив заявнику, що немає можливості зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1, оскільки зазначене виконавче провадження завершене 29.03.2011 (у зв'язку з відсутність майна боржника) та знищене за закінченням трьох річного строку зберігання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 F 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розFяснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повFязані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовFязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент накладення арешту на майно) державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За правилами частини 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у наведеній редакції) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно, пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з пунктом 8.19 розділу 8 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 N 2274/5 завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.

Із листа Відділу державної виконавчої служби від 07.06.2018 F 5025 вбачається, що органом державної виконавчої служби скаржнику відмовлено у знятті арешту у звFязку із поверненням виконавчого документа стягувачу та знищення виконавчого провадження. Одночасно запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо зняти арешту з майна.

Доказів повторного направлення виконавчого документа на примусове виконання матеріали справи не містять.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що арешт на нерухоме майно, до складу якого ввійшла квартира відповідача, накладено без урахуванням співмірності сумі стягнення за виконавчим документом, відсутності доказів здійснення виконавчого провадження за рішенням суду, а також знищення виконавчого провадження у звFязку із закінченням строку його зберігання, що унеможливлює вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо зняття арешту з майна, а також тривалості такого арешту за відсутності відкритого виконавчого провадження, що порушує права заявника, як сторони виконавчого провадження, а також спливу строків предFявлення виконавчого документа до виконання, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги.

Однак, зважаючи на те, що виконавче провадження закінчено, а його матеріали знищені, внаслідок чого державний виконавець позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії, скарга підлягає задоволенню шляхом скасування арешту з майна, накладеного відповідно до постанови від 20.04.2010.

Керуючись статями 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо арешту нерухомого майна задовольнити частково.

Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1, накладений відповідно до постанови Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження F 18756230 від 20.04.2010, реєстраційний номер обтяження F 9744769.

У іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пFятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пFятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 15.05.2019.

Суддя І.В. Коваленко