ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5932/19 Справа № 179/2292/18 Суддя у 1-й інстанції - Кошля А. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 16.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву відповідач погодився, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 30.09.2018 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 116621,82 грн., яка складається з 4998,50 грн. - тіло кредиту, 111623,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16.09.2008 р. по 31.03.2018 р. Зазначену суму заборгованості Банк просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вказаним вимог.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Банком на підтвердження своїх позовних вимог було надано Довідка про умови кредитування, в якій зазначено: тип картки, тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами, розмір щомісячного платежу, відповідальність за порушення зобов`язань за договором. Апелянт зазначає, що відсутність підпису боржника на на умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Крім того, апелянт вказує, що з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач сплачував заборгованість за договором. Також, апелянт вказує, що підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, - відповідач висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до заяви від 16.09.2008 року відповідач отримав кредитний ліміт - 1300,00 грн., який згодом було збільшено до 5000,00 грн..

Відповідно до Заяви, позичальник підтвердив, що він ознайомлений і згодний з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які були надані йому у письмовому вигляді.

Крім того, згідно Довідки, яка також особисто підписана відповідачем, останньому була надана детальна інформація щодо умов кредитування, а саме: тип картки, тип кредитної лінії, базові відсоткові ставки, строк внесення щомісячних платежів, та інша інформація.

При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доказів оскарження відповідачем укладеного договору, матеріали справи не містять, тоді як він неодноразово повідомлявся про розгляд справи, що свідчить про обізнаність його з заявленими позовними вимогами Банку.

Також, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно частини 2 статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, колегією встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Банком було виконано умови кредитного договору належним чином, а саме: перераховано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача-позичальника.

Позичальник також виконав умови договору в частині отримання кредитних коштів, користування коштами та часткового погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, спірний кредитний договір є укладеним у письмовій формі.

Спірний кредитний договір повністю відповідає вимогам частини 2 статті 208, частин 1,2 статті 207 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину, а також є публічним договором, умови якого, відповідно до частини 2 статті 633 ЦК України, є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком.

Згідно пункту 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного колегія вважає, що висновки суду першої інстанції є такими, що підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3.2., 3.3. «Умов та правил надання банківських послуг», Відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням Банку.

Відповідач на підставі п. 6.5. «Умов та правил надання банківських послуг» зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Колегією суддів встановлено, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками відповідно до умов Договору, в зв`язку із чим станом на 30.09.2018 року за ним рахується заборгованість в розмірі 116621,82 грн., з яких: 4998,50 грн. - тіло кредиту, 111623,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16.09.2008 р. по 31.03.2018 р.

Крім того, як вбачається із виписки по рахунку відповідач активно користувався виданими йому банком кредитними картками, проте заборгованість яка виникла не погашав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-7, 65-77 )

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 405,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити .

Заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/з від 16 вересня 2008 року в сумі 116621,82 грн., з яких: 4998,50 грн. - заборгованість за кредитом; 111623,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в розмірі 4 405,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко