ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/427/19

Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1001/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгля ду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно списаних з банківського рахунку коштів та відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення прав споживачів,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - м.Новгород-Сіверський,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 24.05.2019,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на свою користь 847,42 грн безпідставно списаних з належному йому банківського рахунку коштів та 12000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, шляхом отримання коштів на кредитку карту. Судовим рішенням від 03.01.2018 у справі №739/1764/17 з нього на користь банку була стягнута заборгованість в сумі 7377,35 грн, в тому числі 5405,86 грн тіла кредиту, 1289,59 грн процентів та 681,90 грн пені, які були ним повністю сплачені в липні-серпні 2018 року. Звернувшись з позовом про стягнення боргу 27.10.2017 банк мав право нараховувати відсотки станом на цю дату. Проте протягом 2018 року з належного позивачу рахунку в рахунок погашення неіснуючого боргу відповідачем було списано грошових коштів на суму 847,42 грн, які підлягають поверненню згідно із ст.1212 ЦК України. Позивач також просить стягнути на свою користь завдану йому протиправними діями відповідача, моральну шкоду, які він оцінив в 12 000 грн.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти у розмірі 847,42 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що між ним та позивачем був укладений кредитний договір, позивач отримав кредитну карту із встановленим на ній кредитним лімітом, здійснював користування нею. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг та Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта на погашення кредитної заборгованості. Рішенням суду від 03.01.2018 із ОСОБА_1 була стягнута заборгованість, яка виникла станом на 10.09.2017. Скаржник вважає, що він має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до останнього дня строку дії картки, тобто до травня 2020 року. Позов про стягнення заборгованості, як вказує відповідач, було надіслано до суду 21.09.2017, але розмір заборгованості був визначений станом на 10.09.2017, тобто за 11 днів банк має право нараховувати проценти. Відповідач заперечує проти наявності у позивача права на відшкодування моральної шкоди, оскільки її стягнення не передбачено умовами договору.

Своїм правом на подачу відзиву позивач не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та цивільної справи №739/1764/17, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно здійснив списання коштів в сумі 847,42 грн з карткового рахунку за відсутності між сторонами згоди щодо такого списання, а тому заявлені ним вимоги про стягнення 847,42 грн підлягають задоволенню, в той же час розмір моральної шкоди позивачем завищений, на думку суду достатнім розміром відшкодування моральної шкоди буде 1000 грн.

Апеляційний суд частково не може погодитись із такими висновками, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.02.2014 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом в розмірі 5000 грн.

АТ КБ „ПРИВАТБАНК" зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитну картку з можливістю користуватися кредитним лімітом у розмірі, встановленому договором. Відповідач кредитними коштами користувався.

Це підтверджується рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2018 року у справі №739/1764/17 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, та не заперечується самими сторонами по справі.

Указаним вище судовим рішенням із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за договором, яка виникла станом на 10.09.2017, в розмірі 7377,35 грн, з яких 5405,86 грн тіло кредиту, 1289,59 грн процентів, 681,90 грн пені.

Зазначені кошти були сплачені ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що сторонами не заперечується.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з`ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що банком з його карткового рахунку в рахунок погашення, на його думку неіснуючого боргу, списано коштів на загальну суму 847,42 грн, при цьому погоджувався з тим, що банк, звернувшись з позовом 27.10.2017, мав право на отримання процентів до цієї дати.

Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає, що кошти списані правомірно, оскільки банк має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами до останнього дня місяця, вказаного на кредитній картці, тобто до травня 2020 року.

Зазначена доводи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» колегія суддів апеляційного суду відхиляє з огляду на наступне.

Згідно із висновком Великої Палати Верхового Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, встановлено відсутність у кредитодавця права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховувати відсотки за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , припинилось пред`явленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Подача позову та пред`явлення вимоги до відповідача є тотожними за своїм змістом.

Судом встановлено, що позов про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі, що виникла станом 10.09.2017, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало 21.10.2017, що підтверджується фотокопією реєстра №8861567 направлених до Новгород-Сіверського районного суду за 20.10.2017 та копією квитанції про направлення (а.с.85).

Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`явило вимоги до позичальника ОСОБА_1 про повернення суми заборгованості по кредиту 21.10.2017.

В той же час, за матеріалами цивільної справи №739/1764/17 (а.с.4) встановлено, що розмір заборгованості за кредитним договором був визначений банком станом на 10.09.2017 включно, що підтверджується відповідним розрахунком.

Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на нарахування процентів за користування ОСОБА_1 кредитними коштами за період з 11.09.2017 по 21.10.2017.

Рішенням Новгорол-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2018 року встановлена незаконність підвищення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в односторонньому порядку процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та ОСОБА_1 , та визначено, що нарахування процентів за договором має здійснюватись виходячи із процентної ставки, яка була визначена на час укладення договору, тобто 30 % річних.

За період з 11.09.2017 по 21.10.2017 заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, що нараховані із розрахунку 30% річних, становить 180 грн (5405,86 грн (залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 10.09.2017) :100 х 30% : 360 (кількість днів в розрахунковому періоді згідно із п.2.1.1.12.6 Умов та Правил) = 4 грн 50 коп (сума процентів за один день; 4,50 грн х 40 днів (з 11.09.2017 по 20.10.2017) = 180 грн)

На отримання саме цієї суми процентів мав право АТ КБ «ПриватБанк», тому списання цієї суми є правомірною.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом суми, незаконно списано із карткового рахунку ОСОБА_1 , шляхом її зменшення на суму процентів в розмірі 180 грн, нарахованих за період з 11.09.2017 по 21.10.2017.

Разом з тим, стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між сторонам існують договірні відносини, та не перевірив чи передбачено умовами укладеного договору про надання банківських послуг право клієнта на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг.

Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Правила статті 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1575цс16 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц.

З наявних в матеріалах справи №739/1764/17 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором складових частин договору про надання банківських послуг (заяви позичальника) не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов`язань. Відсутні також підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, не встановлено обставин, з якими закон пов`язує право позивача на відшкодування моральної шкоди, а тому висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди є помилковим.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів доходить висновку, що в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, не урахувавши договірний характер правовідносин, які виникли між сторонами, та передбачені законом випадки відшкодування моральної шкоди, а тому, відповідно до статті 374 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

В суді першої інстанції судові витрати позивача складали б 768,40 грн судового збору на подання позову. Позовні вимоги задоволено на 1,4% (180 х 100 : 12847,42 = 1,4 %), отже за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача на користь держави належало стягнути 10,76 грн судового збору (768,40 :100 х 1,4% =10, 76), а не 768,40 грн.

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило 1152,60 грн 00 коп. Апеляційна скарга задоволена на 90,26 % (180 х100 : 1847,42). Таким чином відповідачу належить компенсувати 1040,34 грн (1152,60 :100 х 90,26% ) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення безпідставно списаних з банківського рахунку коштів та стягнення судового збору змінити, зменшивши суму стягнення з 847,42 грн до 180 грн, а суму судового збору, стягнутого на користь держави, з 768,40 грн до 10,76 грн.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в частині відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення прав споживачів скасувати та в задоволенні вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) 1040,34 грн судових витрат за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є.Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст складений 25.07.2019