Провадження № 2-в/761/4/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу про відновлення з ініціативи суду втраченого провадження у цивільній справі № №115/6106/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: - приватний нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу Соколової Єлизавети Сергіївни про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на Ѕ частину квартири,

в с т а н о в и в :

Сакським міськрайонним судом АР Крим у 2013 році було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: - приватний нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу Соколової Єлизавети Сергіївни про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на Ѕ частину квартири, за наслідком якого, 04 грудня 2013 року було ухвалено рішення у цивільній справі №115/6106/13-ц.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 10 лютого 2014 року було відхилено апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04 грудня 2013 року та ухвалу Сакського міськрайонного суду АК Крим від 04 грудня 2013 року залишено без змін.

У березні 2014 р. представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04.12.2013 року, ухвалу Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04.12.2013 року та ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 10.02.2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 березня 2014 р. касаційне провадження відкрито та витребувано із Сакського міськрайонного суду АР Крим цивільну справу № 115/6106/13-ц. Вимоги зазначеної ухвали в частині витребування цивільної справи не виконано, у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України.

В подальшому касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами було передано до Верховного Суду, однак, відсутність судової справи унеможливило її розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 р. направлено копії матеріалів касаційного провадження № 61-23663ск18 у справі № 115/6106/13-ц до Апеляційного суду м. Києва для визначення територіальної підсудності місцевого суду для відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 серпня 2018 р. визначено Шевченківський районний суд м. Києва для вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 р. відкрито провадження у справі про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №115/6106/13-ц, та призначено розгляд

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду питання по суті.

Суд, дослідивши надані сторонами копії матеріалів, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення питання по суті, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для часткового відновлення втраченого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Як було встановлено судом, у провадженні Сакського міськрайонного суду АР Крим перебувала цивільна справа № 115/6106/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: - приватний нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу Соколової Єлизавети Сергіївни про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на Ѕ частину квартири.

Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04 грудня 2013 р. позов ОСОБА_1 задоволено: визнано квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до часу відчуження квартири ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 р . ; визнано недійсним договір серії ВРД № 758489 дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі за № 93, посвідчений 13 січня 2011 року приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в частині дарування в особисту приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; стягнуто зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 114,70 грн з кожної, (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/36017923).

Також, ухвалою Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04 грудня 2013 р. в задоволенні клопотання представника відповідачів - ОСОБА_5 про закриття провадження у справі відмовлено, (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/36017868)

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 10 лютого 2014 р. було відхилено апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04 грудня 2013 року та ухвалу Сакського міськрайонного суду АК Крим від 04 грудня 2013 року залишено без змін, проте на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/31836483), зазначене судове рішення апеляційної інстанції відсутнє.

Статтею 488 ЦПК України встановлено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 493 ЦПК встановлено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь - які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь - які інші відомості, документи тощо , отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

27 квітня 2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який визначає статус Автономної республіки Крим та міста Севастополя, як території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації; встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

У зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015р. внесено зміни у Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» статтю 1 доповнено пунктом 2 яким визначено, що датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014р.

Враховуючи, те що Сакський міськрайонний суд АР Крим, на даний час не здійснює правосуддя, для вирішення цивільної справи № 115/6106/13-ц та ефективного захисту порушених, оспорюваних прав та інтересів учасників справи є необхідність частково відновити втрачене судове провадження за ініціативою Верховного Суду.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Частиною 1 ст. 494 ЦПК України визначено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

За таких обставин суд, вважає можливим частково відновити втрачене судове провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: - приватний нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу Соколової Єлизавети Сергіївни про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на Ѕ частину квартири, а саме в частині відновлення ухвали Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04 грудня 2013 року та рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 04 грудня 2013 року у справі № 115/6106/13-ц.

До такого висновку суд приходить з урахуванням всіх зібраних у справі доказів, а саме копії даного рішення та ухвали, даних Єдиного державного реєстру судових рішень, які в своїй сукупності, на думку суду, є належними та достатніми для відновлення провадження в даній справі в частині рішення суду.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258-261, 268, 274, 352-355, 488-494 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 115/6106/2013-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: - приватний нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу Соколової Єлизавети Сергіївни про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на Ѕ частину квартири, які були підставою для постановлення ухвали Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Кримі 04 грудня 2013 року та ухвалення рішення Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Кримі 04 грудня 2013 року, згідно з якими:

«У Х В А Л А

відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі

"04" грудня 2013 р. м. Саки

Сакський міськрайонний суд АР Крим у складі

головуючого судді - Щербіни Д.С.

при секретарі - Аттаровій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Євпаторійського міського нотаріального округу АР Крим Соколова Єлизавета Сергіївна, про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на 1/2 частку квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору дарування, в якому просив, з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 - 217, 386 ЦК України, визнати частково недійсним договір дарування квартири, укладений між ОСОБА_2 про дарування у особисту приватну власність ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі № 93, посвідчений приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С. 13 січня 2011 року, визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , визнати на ним право власності на 1/2 частину цієї квартири. Позов мотивований тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана 05.04.2004р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , коли вони перебували у шлюбі. Але, відповідачка ОСОБА_2 подарувала квартиру своїй дочці ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки судовими рішеннями вказані позовні вимоги розглянуті та по ним винесені рішення про відмову в задоволенні позовів ОСОБА_1 .

Представник позивача у судовому засіданні з вказаним клопотанням не погодилася та просила в його задоволенні відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р. частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , третя особа - орган опіки та піклування - відділ у справах дітей Сакської міської ради АР Крим, про визнання частки майна роздільним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, за яким за позивачем - ОСОБА_1 - визнано право власності на 1/2 частину цієї квартири та за відповідачем - ОСОБА_10 - право власності на 1/2 частину цієї квартири. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2011р. касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилено, рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2013р. частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р., а справу в частині поділу квартири АДРЕСА_1 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 23.07.2013р. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав, а саме - з підстави того, що судом вирішувався спір з порушенням прав третьої особи ОСОБА_3 , оскільки на час розгляду справи спірна квартира належала їй.

Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 19.11.2012р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 21.01.2013р. частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Євпаторійського нотаріального округу Соколова Єлизавета Сергіївна, про визнання частково недійсним договору дарування квартири та стягнення моральної шкоди та визнано недійсним договір серії ВРД № 758489 дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі за № 93, посвідчений 13 січня 2011 року приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в частині дарування в особисту приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.06.2013р. частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_9 та представника ОСОБА_3 та скасовано ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 21.01.2013р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 16.10.2013р. рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 19.11.2012р. скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки у зв`язку із скасуванням судового рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р. позивачем не доведені обставини позову, на які він посилався, а саме те, що відповідачка подарувала ОСОБА_3 належну йому (тобто з порушенням закону) 1/2 частки спірної квартири.

Таким чином, за вищенаведеним справам ухвалені рішення з іншим складом сторін та не з тих самих підстав, з огляду до чого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 205, 206, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідачів - ОСОБА_5 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Щербіна Д.С. ».

«РІШЕННЯ

Іменем України

"04" грудня 2013 р. м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого, судді Щербіни Д.С.

при секретарі Аттаровій А.Г.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Євпаторійського нотаріального округу Соколова Єлизавета Сергіївна, про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на 1/2 частку квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору дарування, в якому просив, з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 - 217, 386 ЦК України, визнати частково недійсним договір дарування квартири, укладений між ОСОБА_2 про дарування у особисту приватну власність ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі № 93, посвідчений приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С. 13 січня 2011 року, визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , визнати на ним право власності на 1/2 частину цієї квартири. Позов мотивований тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана 05.04.2004р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , коли вони перебували у шлюбі. Але, відповідачка ОСОБА_2 подарувала квартиру своїй дочці ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні з позовом не погодився, мотивуючи свої заперечення тим, що Апеляційним судом АР Крим та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ розглянуті справи з цих же підстав та прийняті рішення про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_1 . При цьому представник відповідачів пояснив у судовому засіданні, що виплатити половину вартості квартири у відповідачки ОСОБА_2 на даний час можливості не має, у зв`язку з відсутністю коштів у необхідній кількості.

Третя особа по справі приватний нотаріус Євпаторійського нотаріального округу Соколова Єлизавета Сергіївна в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, повідомивши при цьому, що нею 13.01.2011р. за реєстровим № 93 було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_11 та ім`я ОСОБА_3 . Факт відсутності шлюбних відносин було перевірено за паспортом ОСОБА_11 , де запис про реєстрацію або розірвання шлюбу відсутній.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2004р. по 28.05.2009р.

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р. частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , третя особа - орган опіки та піклування - відділ у справах дітей Сакської міської ради АР Крим, про визнання частки майна роздільним майном подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, за яким за позивачем - ОСОБА_1 - визнано право власності на 1/2 частину цієї квартири та за відповідачем - ОСОБА_10 - право власності на 1/2 частину цієї квартири. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2011р. касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилено, рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2013р. частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р., а справу в частині поділу квартири АДРЕСА_1 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 23.07.2013р. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав, а саме - з підстави того, що судом вирішувався спір з порушенням прав третьої особи ОСОБА_3 , оскільки на час розгляду справи спірна квартира належала їй.

Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 19.11.2012р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 21.01.2013р. частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Євпаторійського нотаріального округу Соколова Єлизавета Сергіївна, про визнання частково недійсним договору дарування квартири та стягнення моральної шкоди та визнано недійсним договір серії ВРД № 758489 дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі за № 93, посвідчений 13 січня 2011 року приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в частині дарування в особисту приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.06.2013р. частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_9 та представника ОСОБА_3 та скасовано ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 21.01.2013р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 16.10.2013р. рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 19.11.2012р. скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки у зв`язку із скасуванням судового рішення Апеляційного суду АР Крим від 03.08.2011р. позивачем не доведені обставини позову, на які він посилався, а саме те, що відповідачка подарувала ОСОБА_3 належну йому (тобто з порушенням закону) 1/2 частки спірної квартири.

Так, судом встановлено, проти чого не заперечували сторони, що 05.04.2004р. подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1 .

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до рішення реєстратора Кримського республіканського підприємства «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторія» від 18.11.2011р. позивачеві було відмовлено у проведенні реєстрації права власності на підставі п.п. 3.5.6, 3.5.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 22.02.2012р. позов ОСОБА_1 - задовольнити частково: усунуто перешкоду у користуванні 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 в зазначену квартиру.

Ухвалою Сакського міськрайонного суду АР Крим від 07.05.2012р. заяву ОСОБА_12 , представника ОСОБА_1 , про забезпечення доказів - задоволено та витребувано з Кримського республіканського підприємства «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Євпаторія» відомості про власника та підстави набуття власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 належить дочці відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підставі договору дарування, зареєстрованого у реєстрі № 93, посвідченого приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С. 13 січня 2011 року.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 приховала інформацію про переоформлення квартири на іншу особу під час розгляду цивільних справ про поділ спільного майна подружжя і про усунення порушень прав власника майна.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України - власник може вимагати усунення всяких порушень його права.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За встановленими обставинами, суд дійшов висновку про задоволення позову, визнавши квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до часу відчуження квартири ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . В наслідок чого, договір серії ВРД № 758489 дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі за № 93, посвідчений 13 січня 2011 року приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недійсним в частині дарування в особисту приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 217, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до часу відчуження квартири ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Визнати недійсним договір серії ВРД № 758489 дарування квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований у реєстрі за № 93, посвідчений 13 січня 2011 року приватним нотаріусом Євпаторійського нотаріального округу Соколовою Є.С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в частині дарування в особисту приватну власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 114,70 грн з кожної.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Щербіна Д.С. ».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27 травня 2019 року.

Суддя: