Справа № 505/447/19
Провадження № 2/505/1140/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

при секретарі Самсонюк О.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району та просив ухвалити рішення суду, яким визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом по праву представлення після смерті бабки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3, 30 га (умовних кадастрових гектари) без визначення цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частину (пай) серії НОМЕР_1 від 01.08.1996 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба - ОСОБА_2 , яка на день смерті мешкала у с. Мурована Котовського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) загальною площею 3,3 умовних кадастрових гектари, про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 98 від 01.08.1996 року серії НОМЕР_2 .

Вказує, що він фактично прийняв спадщину оскільки на день смерті проживав та був зареєстрований разом з померлою за однією адресою. Інших спадкоємців не має.

Позивач у підготовче засідання не з`явився. Надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити та розглянути справу без його учкасті.

Представник відповідача Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у підготовче засідання не з`явився. Надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності.

Згідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову.

Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка на день смерті мешкала у с. Мурована Котовського району (теперішня АДРЕСА_1 Подільського) Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Нестоїтської сільської ради Подільського району, Одеської області, розміром 3, 30 га (умовних кадастрових гектарах) без визначення цієї частки в натурі згідно сертифіката на право на земельну частину (пай) серії НОМЕР_1 від 01.08.1996 року, про що свідчить лист начальника відділу у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Таким чином, ОСОБА_1 , згідно положень ЦК Української РСР, які діяли на момент відкриття спадщини, прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки проживав разом з нею, та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Позивач згідно листа державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Шевцової О.В. від 15.01.2019 року № 103С/02-14/ є спадкоємцем після смерті своєї баби ОСОБА_2 , який прийняв спадщину на підставі заяви про прийняття спадщини, справжність підпису на якій засвідчено 16 жовтня 2018 року старостою сіл Любомирка, Мурована, Куяльницької сільської ради за реєстровим номером 27, що надійшла до нотаріальної контори 19.12.2018 року за № 611/02-14 та зареєстрована у книзі реєстрації спадкових справ за № 1082.

Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно положень ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом,якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем;вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відмову приватного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Шевцової О.В. у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановчих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 та був зареєстрований і проживав на день її смерті разом із нею, він фактично прийняв спадщину, однак в зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, який б підтверджував право померлої на вищевказану земельну частку (пай), нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , як за спадкоємцем п"ятої черги за законом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,30 га (умовних кадастрових гектари) без визначення цієї частки в натурі згідно сертифікату на право на земельну частину (пай) серії НОМЕР_1 від 01.08.1996 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.О. Івінський