Справа №428/3912/19
Провадження №2/428/1538/2019
22 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником кімнати, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній кімнаті разом з нею зареєстровані її мати ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , брат ОСОБА_2 та дядько ОСОБА_3 . Фактично у вказаній кімнаті мешкають позивач ОСОБА_1 , її мати ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 . При цьому, її брат ОСОБА_2 не мешкає у зазначеній кімнаті з 2014 року, а дядько ОСОБА_3 - з 2016 року. Наявність реєстрації відповідачів у кімнаті порушує права та інтереси позивача, як власника, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулася з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Підтвердила доводи, викладені у позові. Додатково пояснила, що після придбання у власність кімнати, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у травні 2012 року вона, мати та брат переїхали мешкати у вказану кімнату гуртожитку. Відповідач ОСОБА_2 поїхав працювати у Російську Федерацію, там одружився та на даний час мешкає у м. Твєрь Російської Федерації. У грудні 2014 року ОСОБА_2 виїхав з кімнати, забравши всі свої речі, і більше не приїздив. Дядько позивача ОСОБА_6 у 2016 році був зареєстрований у вказаній кімнаті з метою отримання паспорта та жодного дня в ній не проживав. Їй не відомо його місце проживання на даний час. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило.
Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем ОСОБА_1 вона знайома, вони сусіди. У кімнату, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , заселилися ОСОБА_1 , її мати ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_2 . Приблизно з 2015-2016 р.р. ОСОБА_2 не мешкає у кімнаті за вказаною адресою, оскільки поїхав на заробітки до Російської Федерації і там залишився. Про поїздку на заробітки ОСОБА_8 казав їй особисто, під час спілкування. Зі слів своїх дітей, їй відомо, що ОСОБА_2 влітку 2018 року одружився. Хто такий ОСОБА_3 її не відомо, жодного разу його не бачила.
22.07.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
В судовому засіданні встановлено, що кімната, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого приміщення в гуртожитку, посвідченого 25.05.2012 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованого в реєстрі за №1180, та копією витягу про державну реєстрацію прав №34513260 від 15.06.2012 року.
З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6767 від 20.03.2019 року, виданою відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку вбачається, що до складу сім`ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2014 року, а відповідач ОСОБА_3 - з 2016 року без поважних причин, тобто більше одного року.
Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні поясненнями позивача та свідченнями свідка ОСОБА_7 . Судом було встановлено, що ОСОБА_2 переїхав на проживання до іншого міста, одружився та мешкає там разом з родиною. Жодних речей відповідача в кімнаті немає. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 не ставиться до спірного житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання.
Також судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2016 року без поважних причин також не мешкає в спірному житловому приміщенні. Зі свідчень свідка ОСОБА_7 було встановлено, що цей відповідач ніколи не мешкав за місцем своєї реєстрації.
За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , окремо з кожного, на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 384,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 26.07.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж. І. Кордюкова