Справа № 151/979/18
Провадження № 22-ц/801/1495/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуСправа № 151/979/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Оніщука В. В., Марчук В. С.,

за участю секретаря судового засідання - Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Чечельницький спиртовий завод»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 151/979/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Моцного В. С. у залі суду, повне судове рішення складено 27 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Чечельницький спиртовий завод» (надалі - ДП «Чечельницький спиртовий завод») про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що у 2005-2006 роках він надав цільову поворотну фінансову допомогу ДП "Чечельницький спиртовий завод" концерну "Укрспирт" для відновлення його платоспроможності, поповнення обігових коштів та відновлення фінансово-господарської діяльності, виробництва акцизної продукції в сумі 157 903, 29 доларів США через уповноваженого суб`єкта господарювання - ПП "Віват", який надалі поставив зерно та мазут на виробничі потреби відповідача впродовж 2005-2006 років у сумі 797 411, 65 гривень.

Сировина та мазут були поставлені на підставі договорів № 02/05 та № 03/05 від 25 серпня 2005 року, за умовами яких за невиконання зобов`язань та прострочення платежів відповідач зобов`язався сплатити неустойку в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочки розрахунків.

До нього перейшло право вимоги за указаними правочинами на підставі договорів про відступлення права вимоги від 07 листопада 2006 року та 27 листопада 2006 року.

Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, проте зобов?язання відповідачем не виконано.

У зв?язку з цим просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 3 527 484, 55 грн, яка складається з: 797 411, 29 грн - заборгованість за договорами, 821 965, 19 грн - сума інфляційних втрат, 144 607,08 грн - 3 % річних та 1 763 500, 99 грн - пеня за порушення зобов?язання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем порушено умови укладених між ПП «Віват» та ДП «Чечельницький спиртовий завод» договорів, внаслідок чого утворилася заборгованість та нараховані санкції за неповернення коштів, проте позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 19 червня 2019 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою цього ж суду від 08 липня 2019 року справу призначено до розгляду на 25 липня 2019 року з повідомленням учасників справи.

Розпорядженням в. о. керівника апарату Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи в частині заміни судді Голоти Л. О., що входить до складу колегії суддів, у зв?язку з перебуванням її у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2019 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Марчук В. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції безпідставно застосовано наслідки спливу позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки про її застосування не заявлялося відповідачем.

Судом було прийнято докази, надані відповідачем у порушення вимог цивільного процесуального законодавства, не досліджено усі обставини справи, не надано належної оцінки доказам у справі та не наведено мотивів прийняття одних доказів та неприйняття інших.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про відкладення розгляду справи через неможливість прибути в судове засідання за станом здоров?я, проте доказів на підтвердження цих обставин не надав, тому причини неявки позивача у судове засідання колегія суддів визнає неповажними, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно до договору поставки № 02/05 від 25 серпня 2005 року ПП «Віват» передало, а ДП «Чечельницький спиртовий завод» прийняло та зобов?язалося оплатити мазут вагою 300 тон за ціною 1 380 грн з ПДВ, загальною вартістю 414 000 грн (а. с. 23).

Згідно з договором поставки № 03/05 від 25 серпня 2005 року ПП «Віват» передало, а ДП «Чечельницький спиртовий завод» прийняло та зобов?язалося оплатити зерно кукурудзи вагою 1 000 тон за ціною 400 грн (+/- 5%) з ПДВ, загальною вартістю по договору 400 000 грн (а. с. 24).

Пунктами 2.3 вищезазначених договорів передбачено, що покупець оплачує продавцю вартість отриманого товару протягом 10 робочих днів з дати отримання шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до бухгалтерських документів ПП "Віват" поставило на ДП "Чечельницький спиртовий завод" мазут та зерно кукурудзи на загальну суму 797 412,64 грн, що не заперечується сторонами (а. с. 25, 28-39).

Згідно з договором про відступлення права вимоги від 07 листопада 2006 року, укладеним між ПП «Віват» в особі директора Вартересян К. О. та ОСОБА_1 , до останнього перейшло право вимоги за договорами № 02/05 та 03/05 від 25 серпня 2005 року в сумі 797 411, 65 грн, що еквівалентно 157 903, 29 доларів США (а. с. 27).

Відповідно до договору від 27 листопада 2006 року, укладеного між ПП «Віват», ДП «Чечельницький спиртовий завод» та ОСОБА_1 , останній набув право вимоги від ДП «Чечельницький спиртовий завод» належного та повного виконання зобов?язань за договорами, укладеними в 2005-2006 роках в сумі 797 411, 65 грн, що еквівалентно 157 903, 29 доларів США (а. с. 22).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов?язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 указував на порушення своїх майнових прав, оскільки відповідачем не виконано умови договорів поставки та не повернуто кошти.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З матеріалів справи слідує, що відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 19 квітня 2005 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Чечельницький спиртовий завод» (а. с. 120).

Під час вирішення питання щодо можливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, передбаченими у статті 2 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а отже і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів передбачені Законом № 4212-VI.

Частиною четвертою статті 10 цього Закону визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов`язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов`язаних з майновими вимогами до боржника.

Ця норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, згідно з якою господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Справи у відповідних спорах належать до виключної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника (частина дев`ята статті 30 ГПК України). Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, установлених Законом № 4212-VI, у межах провадження у справі про банкрутство, тобто без порушення нових справ.

ГПК України установлено для господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, підвідомчість усіх майнових спорів з вимогами до боржників у такій справі.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19 квітня 2005 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Чечельницький спиртовий завод» (а. с. 120), з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 21 грудня 2018 року (а. с. 41).

Разом з тим з винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство пов`язуються певні правові наслідки, зокрема: вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; розгляд вимог конкурсних, забезпечених і поточних кредиторів та вирішення майнових спорів здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 4212-VI; арешт майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника можуть застосовуватися виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Стаття 23 Закону № 4212-VI встановлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення.

Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, у порядку статті 23 Закону № 4212-VI незалежно від настання строку виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 19 Закону № 4212-VI на ці вимоги поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, установленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в ліквідаційній процедурі у шосту чергу. Такі кредитори не беруть участі в представницьких органах кредиторів (зборах та комітеті кредиторів).

Отже, установлення юрисдикційності всіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може реалізувати своєчасно свої права і отримати задоволення своїх вимог.

Такого висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 372/3584/16-ц (провадження № 14-226цс18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Місцевий суд вказані вимоги закону не врахував та залишив поза увагою те, що суди не наділені повноваженнями розглядати вимоги ОСОБА_1 у порядку цивільного провадження, оскільки всі майнові вимоги до ДП «Чечельницький спиртовий завод», щодо якого порушено справу про банкрутство, розглядаються у порядку господарського судочинства.

Таким чином за наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство відповідача провадження у цивільній справі за позовом до такого відповідача не підлягало відкриттю, а у разі відкриття провадження, таке провадження підлягає закриттю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, а заявник звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 382 Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чечельницький спиртовий завод» про стягнення заборгованості - закрити.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис В. В. Оніщук

Підпис В. С. Марчук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький