Ухвала

23 липня 2019 року

м. Київ

справа № 761/20750/13-ц

провадження № 61-13370ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») про стягнення коштів за депозитним договором.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 28 970,53 грн з яких: 9 585,45 грн - 13% річних за користування грошовими коштами, 10 644,84 грн пені та 8 740,24 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на його користь 22 964,84 грн з яких: 4 470,83 грн пені за користування грошовими коштами, 11 074,71 грн упущеної вигоди, 7 419,30 грн - 3% річних та інфляційних витрат.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року скасовано в частині стягнення з ПАТ «Родовід Банк» 4 470,83 грн пені за користування грошовими коштами, 11 074,71 грн упущеної вигоди та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2014 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів та пені скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 грудня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів та пені залишено без змін.

У березні 2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про поворот виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року заяву ПАТ «Родовід Банк» про поворот виконання рішення суду задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» грошові кошти у розмірі 28 970,53 грн у порядку повороту виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року - без змін.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з положеннями пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 29 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмові у повороті виконання рішення.

Отже, пункт 29 частини першої статті 353 ЦПК України не входить до переліку ухвал, які відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України після апеляційного перегляду можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець