Справа № 507/162/19
Провадження F 2/507/198/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вужиловського О.В.

за участю секретаря судового засідання Вододюка В.В.

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Любашівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну частку (паю),

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року до Любашівського районного суду Одеської області звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовами до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою суду 19.03.2019 року до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог було залучено Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказують, що 26.08.2011 року загинув їх батько ОСОБА_4. З 06.01.1998 року по 23.04.2007 року їх батько ОСОБА_4 працював на різних роботах в КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, пізніше Товариство з обмеженою відповідальністью «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське». 25.11.1995 року КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області отримало державний акт на право колективної власності на землю. 25.01.1996 року загальними зборами КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області було створено резервний фонд господарства для виділення земельного паю працівникам, які помилково пропущені в списках на право володіння землею, а також прийнятих в господарство після розпаювання землі, які працюють без зауважень і мають рекомендації керівників підрозділів та земельної комісії про виділення їм земельної частки. Рішенням загальних зборів ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» від 16.11.2006 року було вирішено включити їх до списків осіб на отримання земельного паю в розмірі 3.15 умовних кадастрових гектари. Згідно вказаного рішення загальних зборів 13 осіб отримали земельні ділянки відповідно до рішення суду від 06 вересня 2007 року. Про те, що їх батько був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) їм стало відомо лише в 2018 році, коли постало питання про проведення земельних торгів земель резерву. Вони звертались до Любашівської районної державної адміністрації з приводу отримання дозволу на розробку технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку, однак їм було відмовлено. Тому, просили визнати за кожним з них право власності на Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 2.26 умовних кадастрових гектари із земель внутрігосподарського резерву земель ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області в порядку спадкування після батька ОСОБА_4, якому таке право належало.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала аналогічні пояснення, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Гвоздавська сільська рада Любашівського району Одеської області, ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області заперечень не мають, просили розглянути справу за відсутності їх представника.

Любашівська районна державна адміністрація Одеської області просила відмовити в задоволенні позовних вимог, так як ОСОБА_4 не являвся членом КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області на момент отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землі і не включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), а тому не набув права на земельну частку (пай), про що надали відзив.

Вислухавши сторони, дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого.

З копії трудової книжки ОСОБА_4 серії АЕ F 123465, виданої 12 січня 2011 року Заплазським Хлібоприймальним підприємством, взагалі не вбачається чи працював ОСОБА_4 в КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області і в який час (а.с. 16-17). Суд оголошував перерву для отримання оригіналу трудової книжки. Однак, оригінал трудової книжки на вимогу суду представником позивачів не був наданий.

З виписки із загальних зборів членів КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області від 25 січня 1996 року видно, що збори постановили виділити 15 % із земель, переданих КСП «Зеленогірське» в колективну власність, в землі запасу підприємства, які не підлягають паюванню. Встановити, що з земель запасу КСП, може виділятися земельний пай для працівників, прийнятих до членів КСП після розпаювання землі і при відсутності вільних паїв (а.с. 20-26).

З довідки Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області F 841 від 04 липня 2018 року видно, що на території Гвоздавської сільської ради є в наявності 496 га незатребуваних паїв, які знаходяться в користуванні ТОВ ВНФ «Зеленогірське» (а.с. 19).

З листа відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області F 535/111-19 від 09.04.2019 року року видно Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області отримало 25 грудня 1995 рок (а.с. 54).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року F720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року F7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не був включений до списку осіб, що мають право на отримання земельної частки (паю) із земель КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, що підтверджується довідкою відділу у Любашівському районі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області.

Позивачами не надано жодного належного доказу того, що ОСОБА_4 являвся членом КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області як на момент отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю F 25 грудня 1995 року, так і в подальшому.

Факт перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, пізніше ТОВ ВНФ «Зеленогірське», як стверджує представник позивача, не може бути доказом того, що ОСОБА_4 являвся членом КСП.

Судом не можуть бути прийняті доводи представника позивачів, що рішенням загальних зборів в 2006 році ОСОБА_4 виділили земельний пай на підставі рішення загальних зборів від 25 січня 1996 року, як працівнику, виходячи з наступного. З виписки із загальних зборів членів КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області від 25 січня 1996 року видно, що збори постановили виділити 15 % із земель, переданих КСП «Зеленогірське» в колективну власність, в землі запасу підприємства, які не підлягають паюванню. Встановити, що з земель запасу КСП, може виділятися земельний пай для працівників, прийнятих до членів КСП після розпаювання землі і при відсутності вільних паїв (а.с. 20). Однак, ОСОБА_4 членом КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області не являвся. Позивачами взагалі не надано суду будь-яких доказів щодо членства ОСОБА_4 в КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області. Надана позивачами виписка з протоколу F 1 трудового колективу та орендодавців ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» від 16 листопада 2006 року не може бути доказом прийняття рішення про виділення ОСОБА_4 земельного паю, так як з вказаної виписки видно, що збори вирішили доручити директору, головним спеціалістам ТОВ ВНФ «Зеленогірське» в черговий раз звернутись до органів державної влади з клопотанням про виділення земельних сертифікатів із земель господарського резерву (а.с. 34). Рішення про виділення ОСОБА_4 земельної частки (паю) суду не надано.

Посилання позивачів на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 06 вересня 2007 року в частині того, що особами, які вказані у списку згідно протоколу загальних зборів від 16 листопада 2006 року були виділені земельні ділянки, судом не може бути прийняте до уваги, так як відповідно до ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовFязковою для суду.

Суду не надано жодного доказу членства ОСОБА_4 в КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, а також прийняття рішення загальними зборами КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області про виділення йому земельної частки (паю), що передбачено законодавством, в звFязку з чим суд вважає, що ОСОБА_4 не набув за життя права на земельну частку (пай).

Із свідоцтва про смерть видно, що 26.08.2011 року помер ОСОБА_4 (а.с. 11)

Із свідоцтв про народження позивачів видно, що вони дійсно є дітьми ОСОБА_4 і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовFязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_4 не набув за життя права на земельну частку (пай) із земель КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, то в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року F720/95, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року F7, ст.ст. 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну частку (паю) F відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2019 року о 15 годині.

Суддя Любашівського

районного суду

Одеської області: ОСОБА_6