РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 567/439/19

Провадження № 22-ц/4815/918/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кітовського В.Л. на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року, ухвалену в складі судді Венгерчук А.О. в м. Острог, №567/439/19

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та подала заяву про забезпечення позову та просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

В обґрунтування заяви зазначає, що у зв`язку з тим, що під час судового розгляду відповідачем можуть бути вчинені дії, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року у задоволенні заяви в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що клопотання позивача не містить посилання на беззаперечні мотиви на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач вказує на її незаконність, оскільки судом не враховано, що вона як заявник навела суду обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, закон не зобов`язує позивача надавати докази того, що відповідач планує відчуження майна чи вчинення інших дій. Натомість вказує, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття відповідних заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визнання права спільної сумісності власності на майно набуте під час шлюбу та поділу майна подружжя шляхом визнання права власності кожного на Ѕ частину жилого будинку та земельної ділянки.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Доводи скарги про те, що заява може ґрунтуватися навіть за наявності ймовірності настання негативних наслідків для виконання рішення суду, судом апеляційної інстанції відхиляється з підстав, що наведені вище, а саме береться до уваги реальна (спроможна) вірогідність настання обставин, які може вчинити відповідач для ускладнення реалізації прав позивача.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріалами справи не підтверджується наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кітовського В.Л. залишити без задоволення.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 06 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий Гордійчук С.О.

Судді: Боймиструк С.В.

Шимків С.С.