УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 р.

м.Харків

Справа № 639/2725/19

провадження 6/639/91/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницької А.О., боржник- ОСОБА_1 , заінтересована особа- ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( далі ВДВС м.Харків ГТУЮ) Іваницька А.О. звернулась до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , якою він спільно володіє з іншими особами, з метою подальшого звернення стягнення за виконавчим провадженням № 56676098 про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальних збитків 4712,20 грн. та моральної шкоди-200 000 грн.

На обґрунтування своїх вимог державний виконавець посилається на те, що боржник на праві спільної сумісної власності володіє частиною зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським територіальним виробничим об`єднанням «Харківкомунпромвод» від 06.03.1998 р., але частка ОСОБА_1 не визначена, що унеможливлює виконання вироку суду в частині стягнення грошових коштів та звернення стягнення на майно і реалізацію.

В судовому засіданні представник ВДВС ГТУЮ у Харківській області Крижановська Ю.С. підтримала подання державного виконавця і просила його задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 надав письмові та усні пояснення, мотивуючи свої заперечення проти задоволення подання тим, що він був засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 30.01.2007 р. за ст. 115 ч.2 ч.2, п. 12, 263 ч.2, ст. 357 ч.1, ч.3 КК України. Цим же вироком на користь потерпілої ОСОБА_4 стягнута матеріальна та моральна шкода. Проте за час відбування покарання, виконавчі листи до виправної колонії не поступали, тому він самостійно не зобов`язаний сплачувати збитки . ОСОБА_1 зазначив, що після звільнення з місць позбавлення волі, протягом п`яти місяців, до листопада 2018 сплатив на користь потерпілій 29 000 грн. Квартира є єдиним місцем його проживання, тому подання державного виконавця вважає передчасним. Просить взяти до уваги солідарну відповідальність, а також не проведення державним виконавцем заходів для встановлення наявності або відсутності коштів та інших цінностей у боржника.

Заінтересована особа- ОСОБА_2 в удовому засіданні підтримала заперечення боржника.

Суд, вислухавши пояснення представника ВДВС,боржника, заінтересованої особи, перевіривши обставини справи, приходить до наступного.

На примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 56676098 з примусового виконання виконавчого листа № 1-12/07, виданого 06.01.2017 Апеляційним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальних збитків 4712,20 грн. і моральної шкоди в сумі 200 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.01.2017 поновлено ОСОБА_4 строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видано дублікат виконавчого листа за кримінальною справою по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Після відкриття виконавчого провадження за зазначеним виконавчим листом державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження» вчинено низку виконавчих дій та встановлено, що єдиним майном ОСОБА_1 є частка в квартирі АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з іншими особами.

Зазначена квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.03.1998 Харківським територіальним виробничим об`єднанням «Харківкомунпромвод», реєстраційний № 6-98-104.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 30.01.2007 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на теперішній час не виконано, оскільки у боржника немає майна для його виконання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За нормами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад:1) верховенства права;2) обов`язковості виконання рішень;3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;6) гласності та відкритості виконавчого провадження;7) розумності строків виконавчого провадження;8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців ( ст.2 Закону).

Отже, виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, з метою гарантування права особи на доступ до суду як такий.

Частина 6 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ч. 1ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

За приписами ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким боржник ОСОБА_1 володіє спільно з іншими особами.

Доводи боржника про те, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, а державний виконавець не встановив наявність у ОСОБА_1 коштів є необґрунтованими, оскільки державним виконавцем проводилась перевірку майнового стану боржника. ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні, що він звільнився з місць позбавлення волі 30.03.2018, на даний час не працює. Відомості про джерела отримання доходів боржника, у державного виконавця відсутні. Про їх наявність боржник також не зазначає.

За вимогами ч.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Інші доводи боржника не впливають на вирішення питання щодо визначення частки боржника у майні, яким ОСОБА_1 володіє з іншими особами.

Керуючись ст. 443 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницької А.О., боржник- ОСОБА_1 , заінтересована особа- ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника- задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру і вважати, що йому належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повна ухвала суду складена 16.07.2019.

СУДДЯ -