КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2026/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету біоресурсів і природокористування України на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року у складі судді Шевченко Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Національного університету біоресурсів і природокористування України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2018 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки Національного університету біоресурсів і природокористування України з 31 жовтня 2016 року. Стягнуто з Національного університету біоресурсів і природокористування України і користь ОСОБА_1 83 669 грн. 10 коп. середнього заробітку і час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2016 року по 06 листопада 2018 року та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки Національного університету біоресурсів і природокористування України з 31 жовтня 2016 року допущено до негайного виконання. Стягнуто з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь держави 1 762 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року стягнуто з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь ОСОБА_1 21 380 грн. за надану правову (правничу) допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі Національний університет біоресурсів і природокористування України, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вартість виконаних робіт (наданих послуг) у сталій сумі 15 000 грн. за роботу адвоката у судових засіданнях під час розгляду справи у суді першої інстанції зазначених у п.5 (Табл. 1) детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не відповідає Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що було підставою для відмови у задоволенні цих вимог, на що суд не звернув уваги. Також відсутні будь-які розрахунки вказаної суми.

Скаржником вказано, що розмір гонорару у відповідності до пп. 3.1.7 договору про надання правової допомоги від 19 липня 2016 року повинен бути сплачений ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, а не 22 жовтня 2018 року, а отже, квитанція прибуткового касового ордера від 22 жовтня 2018 року № 07/16/7/1 не є належним доказом оплати 15 000 грн. за роботу адвоката у судових засіданнях під час розгляду справи в суді першої інстанції у відповідності до умов договору, згідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Посилаючись на те, що позивачем та його адвокатом не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме доказів на підтвердження наданих послуг, дати їх надання, перелік складових наданих послуг, розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг, що було підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на поїздки автомобілем з м. Ніжин до Голосіївського районного суду м. Києва не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши представника університету, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 21 380 грн. за надану правову (правничу) допомогу адвоката, районний суд виходив з підстав доведеності понесення позивачем таких витрат.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Так, право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За правилами частини першої, пункту 2 частини третьої статті 79 ЦПК України, 2004 року, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 84 ЦПК України, 2004 року, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який був чинним на час розгляду справи судом першої інстанції, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК України 2004 року, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Як убачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Луєнко Ю.В. договір № 07/16/7 від 19 липня 2016 року про надання правової допомоги, зі змінами, внесенними договором №1 від 10 січня 2018 року про внесення змін до цього договору (а.с.150,152 т.3).

Згідно п. 3.1 та п.3.4 цього договору, при встановленні розміру гонорару враховується складність справи та обсяг роботи (послуг), які мають бути виконані (надані) адвокатом, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта, час, який необхідно витратити адвокату на виконання відповідних робіт (надання послуг) за цим договором, ціна позову та (або) значення справи для клієнта, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію клієнта або публічний інтерес до справи та інші істотні обставини.

Розмір гонорару за цим договором становить:

40 % розміру мінімальної заробітної плати за одну годину роботи під час вивчення та правового аналізу наданих клієнтом матеріалів, підготовки матеріалів для складання позову, складання позовної заяви та подачі позову до суду (п.3.1.1 договору);

15000 грн. за роботу адвоката в судових засіданнях під час розгляду справи в суді першої інстанцій (п.3.1.2 договору).

Розмір гонорару за інші види правової допомоги визначається за домовленістю між сторонами в актах про надану правову допомогу (актах виконаних робіт). Остаточний розмір гонорару визначається на підставі відповідних розрахунків та актів про надану допомогу (актів виконаних робіт).

Вартість послуг, що передбачена в п.3.1.1 цього Договору, сплачується клієнтом адвокату не пізніше, ніж через п`ять днів від дати підписання сторонами відповідного акту про надану правову допомогу.

Вартість послуг, що передбачена в п. 3.1.2 цього Договору, сплачується клієнтом адвокату не пізніше , ніж за п`ять днів до дати початку судового розгляду по справі у суді першої інстанції.

Клієнт, окрім гонорару, сплачує адвокатові фактичні видатки (витрати), пов`язані з виконанням доручення за цим договором, розмір яких визначається за взаємною згодою між сторонами на підставі відповідних квитанцій про понесені витрати та на підставі загальновідомих відомостей про затрати на пальне та амортизацію транспорту тощо. Сторони дійшли згоди, що клієнт відшкодовує адвокату витрати за кожну поїздку автомобілем до м. Києва, де розташований Голосіївський районний суд м. Києва, Апеляційний суд м. Києва та Верховний Суд, з м. Ніжина при виконанні умов цього договору в розмірі 700 грн. Видатки сплачуються у триденний строк після фактичного їх понесення або наперед, якщо їх розмір завідомо відомий та узгоджений сторонами.

Відповідно до акта № 1 про надану правову (правничу) допомогу загальна сума розміру гонорару за надану правову (правничу) допомогу адвоката становить 21 380 грн.,. У Додатку № 1 до цього акту, який є невід`ємною частиною, міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на зазначену суму (а.с.152, 153 т.3,117,118 т.4).

З матеріалів справи встановлено, що Луєнко Ю.В. здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва 444 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15 травня 1999 року (а.с.44 т.1).

Гонорар та здійснені адвокатом витрати на загальну суму 26 280 грн. позивачем сплачені відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 07-16/7/1 від 22 жовтня 2018 року (а.с.154 т.3).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що заявником доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги у розмірі 21 380 грн. у суді першої інстанції, які підлягають стягненню з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь ОСОБА_1 , оскільки позовні вимоги було задоволено частково, поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри сільськогосподарських машин та системотехніки Національного університету біоресурсів і природокористування України з 31 жовтня 2016 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому, колегія суддів враховує й зміст судового рішення, ухваленого 17 липня 2019року за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у відповідності до якого рішення суду змінено шляхом збільшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , з 83 669 грн. 10 коп. до 273941 грн. 85 коп.

Твердження апеляційної скарги щодо недоведеності розміру гонорару у відповідності до пп. 3.1.7 договору про надання правової допомоги, а також те, що такий гонорар повинен бути сплачений ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, а не 22 жовтня 2018 року, а отже, квитанція прибуткового касового ордера від 22 жовтня 2018 року № 07/16/7/1 не є належним доказом оплати 15 000 грн. за роботу адвоката у судових засіданнях під час розгляду справи в суді першої інстанції у відповідності до умов договору, згідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, колегія суддів визнає безпідставним, таким, що суперечать обставинам справи та не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, в сумі 21380грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у додатковому рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного університету біоресурсів і природокористування України відхилити.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: