Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Моторно (транспортного) страхового бюро про відшкодування шкоди,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 23.06.2014 року о 18.15 годині у м. Києві, по вулиці Сабурова, 2-А, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Geely», державний номер НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Деснянський районний суд м. Києва 06.10.2014 року винною у ДТП визнав ОСОБА_4 Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року судове рішення суду першої інстанції залишено у силі. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто». Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року на його (позивача) користь з ПАТ «УСК «Гарант-авто» стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 27 729,34 грн., пеню - 3 418,69 грн. та судові витрати - 311,49 грн., всього - 31 459,52 грн. 11.12.2015 року відкрито виконавче провадження, яке 18.01.2018 року закінчено у зв'язку з постановою Господарського суду м. Києва від 29.11.2017 року про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-авто». Однак, кошти так і не були сплачені. Він (позивач) звертався до МТСБУ, та отримав відповідь про випадки сплати ним коштів. 04.10.2018 року ним була подана заява про здійснення регламентної виплати, оскільки страхову компанію визнано банкрутом. Однак, у листі від 16.10.2018 року відповідач відмовив через відсутність правових підстав - не затверджено ліквідаційного балансу страховика. Відмову вважає незаконною, у явку з чим звернувся до суду з даним позовом, та просив стягнути з відповідача суму регламентної виплати у розмірі 31 459,52 грн. та судові витрати у розмірі 9 154,80 грн., з яких 8 450,00 грн. витрати на правничу допомогу та судовий збір - 704,80 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що до Господарського суду м. Києва із заявою про визнання кредитором позивач не звертався.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його присутності.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

27.11.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.12.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позов.

08.02.2019 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

В суді встановлено, що 23.06.2014 року о 18.15 годині у м. Києві, по вулиці Сабурова, 2-А, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Geely», державний номер НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2014 року винною у ДТП визнано ОСОБА_4 Постанова залишена у силі відповідно до постанови Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року на його (позивача) користь з ПАТ «УСК «Гарант-авто» стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 27 729,34 грн., пеню - 3 418,69 грн. та судові витрати - 311,49 грн., всього - 31 459,52 грн.

11.12.2015 року Відділом ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 49626053.

18.01.2018 року закінчено виконавче провадження у зв'язку з постановою Господарського суду м. Києва від 29.11.2017 року про банкрутство ПАТ «УСК «Гарант-авто».

29.11.2017 року Господарський суд м. Києва постановив судове рішення (постанова), якою визнав ПАТ «УСК «Гарант-авто» банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

04.10.2018 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до ст. 35 та п.п. а п. 1 ст. 41 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

16.10.2018 року МТСБУ повідомило позивача про те, що розгляд питання щодо проведення регламентної виплати за зобов'язаннями ПАТ «УСК «Гарант-авто» за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може бути здійснений за умов наявності у них підтвердження, що Господарський суд м. Києва - затвердив реєстр вимог кредиторів, до якого включеного його (позивача) вимогу; затвердив ліквідаційний баланс, згідно з яким за його (позивача) вимогою не здійснено виплати. У зв'язку з чим, у бюро відсутні підстави для здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих. Після затвердження ліквідаційного балансу страховика МТСБУ за його (позивача) заявою повернеться до розгляду питання щодо проведення виплати.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » визначено, що страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».

Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.

По даній справі встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду у зв'язку з ліквідацією ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Пунктом 20.3 ст. 20 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

23 грудня 2014 року було припинено членство ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»

Відповідно до положень п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, членство якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно п. 57.7 ст. 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов'язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов'язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство», провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його

банкрутом», Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у справі № 910/9445/16, що перебуває у провадженні Господарського суду м. Києва, фізичні та юридичні особи звертаються до суду із заявами про включення до реєстру вимог кредиторів ПАТ «УСК «Гарант-авто», по яким судом приймаються відповідні судові рішення. Як зазначила сторона позивача, позивач до Господарського суду м. Києва про включення його до реєстру кредиторів не звертався.

Оскільки ліквідаційна процедура ПАТ «УСК «Гарант-авто» триває, відсутній затверджений ліквідаційний баланс, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, оскільки вони не ґрунтуються на законодавстві України, та приймає доводи відповідача, які викладені у відзиві на позов.

Враховуючи викладені обставини та діюче законодавство України, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, передчасним та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-78, 81, 137, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Моторно (транспортного) страхового бюро про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 13.05.2019 року.

Суддя: