Провадження № 2-о/229/5/2019
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2

представника

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувщи у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт безперервного проживання на території України з 1993 року по теперішній час.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що у 1982 році вона з батьками переїхала на постійне місце проживання до м.Дружківка. З червня 1990 року вона виїхала до Російської Федерації, х.ОСОБА_4 маяк Ростовської області, де й мешкала до 1993 року. В 1993 році вона повернулась до м. Дружківка та мешкає по теперішній час. Прибувши на територію України у 1993 році, вона не зверталась щодо легалізації документів до СГІРФО в Донецькій області, а в подальшому до ДМС України.

У вересні 2018 року вона звернулась із заявою до Дружківського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби з приводу обміну паспорту громадянки СРСР на паспорт громадянина України у вигляді ID- картки, але їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю належності до громадянства України.У судовому засіданні заявник вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд вимоги заяви задовольнити.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення було залишено без руху (а.с. 14-15).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23 листопада 2018 року було відкрито провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та призначено судовий розгляд справи (а.с. 21-22).

З уточнень наданих заявником до заяви вбачається, що після закінчення навчання в середній школі № 1 м. Дружківка, в 1990 році вона дійсно виїжджала до Російської Федерації х. ОСОБА_4 Ростовської області на деякий час до родичів та повернулася на Україну де і мешкала. З 24.08.1991 року по 15 листопада 1991 року вона перебувала на території України. Зазначає, що фактично мешкала на території України в період часу з 1982 року по 1990 рік. Факт фактичного мешкання на території України в зазначений час можуть підтвердити свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У судовому засіданні заявник вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд вимоги заяви задовольнити з урахуванням наданих нею уточнень, а саме встановити факт постійного проживання на території України у період з 1982 року по 01 червня 1990 року. Додаткова зазначила, що встановлення даного факту їй необхідно для набуття статусу громадянина України та отримання паспорта громадянина України.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечув проти задоволення заяви, поснивши, що дійсно для отмання громадянства України, заявнику необхідно підтвердити такий факт.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася 26 березня 1973 року у х. В.Мишкін Акайського району Ростовської області, РРФСР (а.с. 6).

Відповідно до паспорта громадянина СРСР серія ХХІІ-НО № 590088 від 25.11.1989 року ОСОБА_2 була прописана 25.11.1989 року за адресо: Донецька обл., м. Дружківка, вул. Братська, 14/2 01.06.1990 року виписана, 01.06.1990 року прописана за адресою: Донецька обл., м. Дружківка, вул. Братська, 14/2 01.06.1990 року виписана, 18.06.1990 року постійно прописана в с. Степний Маяк Ростовської області 29.04.1992 року виписана, 19.05.1992 року постійно прописана в х. ОСОБА_4 Ростовської області (а.с. 3-5).

22.10.1995 року у м. Дружківка Донецької області народився ОСОБА_7. Батьками зазначені ОСОБА_8 (батько), ОСОБА_2 (мати) (а.с. 7).

29.10.1996 року у м. Дружківка Донецької області народився ОСОБА_9. Батьками зазначені ОСОБА_10 (батько), ОСОБА_2 (мати) (а.с. 8).

Як вбачається з довідки від 09.04.2015 року підписаної Головою територіального комітету мікрорайону № 15 *Яківлівка 1*, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.41)

З довідки від 31.01.2019 року підписаною директором школи № 1 м. Дружківка вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчалася з 1982 року по 1988 рік у середній школі № 1 м. Дружківка Донецької області та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 42).

Довідкою від 15.04.2015 року підписаною третім секретарем Генерального консульства Російської Федерації в м. Харкові підтверджено, що ОСОБА_2, дійсно здала документи 15.04.2015 року в Генеральне консульство Росії в м. Харкові, Україна, для оформлення запиту в УФМС Росії для підтвердження приналежності до російського громадянства (а.с. 9).

Довідкою від 14.12.2015 року підписаною третім секретарем Генерального консульства Російської Федерації в м. Харкові підтверджено, що після проведених перевірок встановити наявність або відсутність громадянства Російської Федерації у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не має можливості, у звязку з тим, що відомостями про її реєстрації на території Російської Федерації УФМС Росії по Ростовській області та Генеральне консульство не володіє. З заявою про набуття громадянства Російської Федерації в установленому законом порядку до УФМС Росії по Ростовській області та Генконсульство РФ у м. Харкові ОСОБА_2 не зверталась та на обліку в Генконсульстві не перебуває. Будь-якими даними про наявність або відсутність у ОСОБА_2 громадянства Російської Федерації Генконсульство не володіє (а.с. 10).

Як вбачається з листа Дружківського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 06.10.2018 року, проведеною за заявою ОСОБА_2 перевіркою не встановлено належність до громадянства України. Для підтвердження факту проживання на території України ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_2 виховувалася матірю, проживала разом з бабусею по вул. Звездна, 1-1 у м. Дружківка. Навчалася у школі № 1 цього ж міста. Приблизно у 1989 році виїхала на проживання до Росії. Через один рік ОСОБА_2 повернулася до м. Дружківка та стала проживати ІНФОРМАЦІЯ_5 у цьому ж місті. З 1994 року почала проживати в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 у м. Дружківка по вул. Кустанайська. Народила двох дітей: ОСОБА_7, якому зараз 23 роки та ОСОБА_9, якому виповнилося 22 роки. Вказує, що ОСОБА_2 не має паспорта громадянина України.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Зокрема, за ч.ч.1,7ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов'язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Як вбачається з розяснень, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Встановлення даного факту заявнику необхідно з метою реалізації права на набуття статусу гродмадянина України та отримання паспорта громадянина України.

Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав до суду докази свого фактичного проживання на території України у м. Дружківка Донецької області у період з 1982 року по 01 червня 1990 року.

Керуючись ст.ст. 293,294, 315,319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, Російської Федерації на території України у період з 1982 року по 01 червня 1990 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 19 лютого 2019 року.

Суддя: Т.Л.Панова

Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2019 року.

Суддя: Т.Л. Панова