У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019

Справа №607/24642/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючої судді Сливка Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Хамелко О.Ю., під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання права власності F

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вказана справа.

У підготовче судове засідання, призначене на 16 квітня 2019 року, ні позивач , ні її представник адвокат ОСОБА_2, не зFявились. При цьому представник позивача, особисто, був повідомлений про дату судового засідання . Заяв про відкладення судового засідання чи про його проведення за її відсутності, від позивача та її представника до суду не надходило.

За таких обставин підготовче судове засідання було відкладено на 15 травня 2019 року.

У це судове засідання позивач та її представник , будучи належним чином повідомленими , також не зFявились . Про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду чи про його проведення за їх відсутності до суду не подали.

Надавши правову оцінку зазначеним обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. (частини 1, 2, пункт 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України)

Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Цією нормою права визначено два випадки у яких суд залишає позовну заяву без розгляду:

1.якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання;

2.позивач не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Предметно зауважити, що у першому випадку законодавець не встановлює жодного звFязку між повторною неявкою позивача у судове засідання та причинами таких дій.

Ця обставина свідчить про те, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання, поважність причин такої неявки не має значення при вирішенні питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Водночас слід зазначити, що згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, законом чітко визначено, що навіть у разі неявки учасника справи (яким є і позивач) у судове засідання з поважних причин, відкласти розгляд можливо лише один раз.

Це вчергове доводить те, що повторна неявка у судове засідання позивача має наслідком залишення позову без розгляду, незважаючи на причини з яких вона була допущена.

Суд вважає, що неявка в судове засідання позивача та не забезпечення позивачем явки свого представника у судові засідання протягом більш ніж трьох місяців негативно впливає на виконання завдання цивільного судочинства, а саме: розгляд справи в розумні строки.

На підставі викладено суд вважає, що дану позовну слід залишити без розгляду у звFязку з повторною неявкою у судове засідання позивача (його представника), належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, який не подав заяви про розгляд справи за його відсутності з урахування того, що такі неявки перешкоджають розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 3, 10, 58, 200, 352-354 , пунктом 3 ч. 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд,F

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання права власності .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п'ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду F якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 травня 2019 року.

Головуючий суддя

ОСОБА_3