№ 201/4333/19
провадження 2/201/2201/2019
УХВАЛА

30 липня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Плевако О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 квітня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Справа прийнята до провадження, по суті не слухалася, розглядаються клопотання, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

Суд вважає необхідним закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини.

Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового спору, перевіривши матеріали справи, приходить до нижчевикладеного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засідання дійсно встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2009 року, від цього шлюбу і спільного мешкання у них народилася одна спільна неповнолітня дитина: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося, в сім`ї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сім`ї. Разом фактично не мешкають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинені, сім`я сторін, на думку позивача, розпалася та поновлена бути не може, примирення та збереження сім`ї не можливе.

Але пунктом 9 Постанови № 11 пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

При таких обставинах суд вважає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Позивач зараз вагітна, вона в своїй позовній заяві дійсно не наводить доказів, які б, як вимагає ч. 3 ст. 110 СК України, свідчили про визнання батьківства щодо дитини іншою особою. Не зазначено в позові позивачем також належних та достовірних доказів на підтвердження вчинення відповідачем протиправної поведінки відносно позивача.

Приймаючи до уваги вказане, суд вважає необхідним закриття провадження в цій справі. Факт вагітності дружини є безумовною підставою, яка унеможливлює подальший розгляд справи.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 110 СК України, п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 222, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - закрити.

Ухвала набрала законної сили 30 липня 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -