Справа № 661/1645/19
Провадження № 2/661/614/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

09 липня 2019 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Бойко М.Є.

за участю секретаря: Антоненко І.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що вона є новим власником вказаної квартири, відповідач в ньому зареєстрований попереднім власником, та відповідно до п.15 договору купівлі-продажу повинен був знятись з реєстрації упродовж 14 днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тобто, з 01.08.2014 року. Разом з тим, скасувати свою реєстрацію в цьому житловому приміщенні в добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється, що тягне за собою для позивачки понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та суттєво обмежує її права як власника на розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.08.2014 року, за реєстраційним номером №1176; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2014 року.

Згідно довідки, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.03.2019 року №04-04/3847, у зазначеній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідач не перебуває у родинних відносинах з позивачем та був зареєстрований за даною адресою попереднім власником квартири.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).

У відповідністю із постановою Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14 право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , попереднім власником жилого приміщення ОСОБА_4 , а тому його право користуватись ним є похідним від права власності на спірне житло попереднього власника і припинилось в зв`язку з переходом права власності до іншого власника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, з огляду на всі встановлені судом обставини, зважаючи також на відсутність заперечень та, враховуючи визнання позовних вимог в повному обсязі відповідачем, що не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 12.07.2019 року.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України на рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Новокаховський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко