ПОСТАНОВА

іменем України

09 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 391/85/19

провадження № 22-ц/4809/989/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі по тексту - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області ) про визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною.

В обґрунтування позову вказала, що 29 січня 1999 року між нею та Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області було укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду позивачу було надано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які розташовані на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, строком на 20 років, а саме до 29 січня 2019 року. Договір був зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, Відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року за №8.

Посилалась на те, що вона належним чином виконувала обов`язки за умовами договору, орендна плата вносилась своєчасно та в повному обсязі, орендована земельна ділянка використовувалась за її цільовим призначенням та ніяких порушень умов договору з боку орендаря не допускалось, тому з метою реалізації свого права на поновлення договору оренди землі відповідачу було направлено лист-повідомлення з проектом додаткової угоди до договору про поновлення терміну дії договору на новий строк, яке було зареєстровано в ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 08 жовтня 2018 року.

Вказала, що відповідач в місячний строк не повідомив позивача про результати розгляду поданого листа-повідомлення. Рішення (наказ) про заперечення чи про поновлення договору прийнято не було.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд:

- визнати поновленим договір оренди землі, укладений 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, за умовами якого в оренду надано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які розташовані на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області;

- визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, в редакції поданій ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі, укладений 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, за умовами якого в оренду надано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які розташовані на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 , зареєстрованого у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний номер 8, в редакції поданій ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2019 року. Вирішено питання судових витрат.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання права на поновлення договору оренди землі та зобов`язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі підлягають задоволенню, як обґрунтовані відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та ст.764 ЦК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській областіподало апеляційну скаргу, вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує, що ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області у встановлений законом строк протягом місяця повідомлено позивача про відмову у пролонгації дії договору строком на 20 років. Вважає, що позивачем не доведено обґрунтовані обставини наявності порушеного права, передбаченого частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській областібез задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Інші учасники справи у судове засідання, призначене на 11 червня 2019 року, не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 29 січня 1999 року між ОСОБА_1 та Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області було укладено договір оренди землі, за умовами якого на підставі рішення другої сесії від 06 травня 1998 року за №9 позивачеві в оренду було передано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які розташовані на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, строком на 20 років. Договір був зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, у Відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року за реєстраційним №8 (а.с.88-91).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру № НВ-018 від 26 липня 2019 року земельна ділянка площею 24,4207 га має кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.99-103).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ-018 від 26 липня 2018 року земельна ділянка площею 44,9999 га має кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.104-108).

Встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди землі 05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала письмове звернення до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про продовження договору оренди землі, до якої було додано додаткову угоду про поновлення договору оренди землі та інші документи (а.с.92-93).

Відповідно до довідки Мар`ївської сільської ради Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2018 року № 02-27/96 та довідки Компаніївського відділення Новоукраїнської об`єднаної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 28 вересня 2018 року зазначено, що у ОСОБА_1 відсутній борг по сплаті орендної плати за землю, що підтверджується квитанціями про сплату орендної плати (а.с.13, 47-70).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання права на поновлення договору оренди землі та зобов`язання додаткову угоду про поновлення договору оренди землі є обґрунтованими відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» та ст.764 ЦК України.

Проте, колегія суддів вважає, що з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, також Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка.

У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень статті 777 ЦК України, визначаються також статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Колегія суддів вважає помилковим висновок першої інстанції про наявність підстав для затвердження додаткової угоди, оскільки така істотна умова договору як орендна плата у додатковій угоді, направленій орендодавцеві, була відсутня.

Як убачається з матеріалів справи, листом від 30 травня 2018 року №31-11-0.63-4363/2-18 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області запропонувало ОСОБА_1 внести зміни в частині орендної плати на рівні 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (а.с.169).

08 жовтня 2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області отримало від ОСОБА_1 лист-повідомлення від 05 жовтня 2018 року та проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 29 січня 1999 року щодо поновлення зазначеного договору оренди землі (а.с.170-171).

Листом від 06 листопада 2018 року №Л-13895/0-7148/0/17-18 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області направило відповідь на лист-повідомлення Лук`яненко С.П. від 05 жовтня 2018 року, у якому повідомило про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки від 29 січня 1999 року (а.с.172).

ОСОБА_1 надала пояснення, що не отримувала листи ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 30 травня 2018 року №31-11-0.63-4363/2-18 та від 06 листопада 2018 року №Л-13895/0-7148/0/17-18, проте зазначені листи зареєстровані належним чином та внесені до даних автоматичної системи діловодства ДокПроф 2.00.

Крім того, як убачається з письмових доказів по справі 26 лютого 2019 року, тобто протягом місяця після закінчення дії договору оренди, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом-повідомленням № 31-11-0.63-1924/2-19 повідомило про заперечення у поновленні договору оренди землі від 29 січня 1999 року та направило позивачеві акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання. Зазначений лист-повідомлення було направлено 27 лютого 2019 року, що підтверджується квитанцією та накладною про відправлення (а.с.173-175).

Таким чином, відповідач, скориставшись своїм дискреційним повноваженням, прийняв рішення про відмову в поновленні договору оренди з позивачем, тобто відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виразив своє волевиявлення, яке полягає у відмові в поновленні договору оренди.

Зокрема, колегія суддів вважає, що посилання позивача на порушення його переважного права, передбаченого частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», є помилковим виходячи з такого.

Так, у частинах першій-п`ятій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

У справі № 594/376/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів укладення відповідачем договору оренди з новим орендарем, посилання суду на порушення вимог ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є помилковим, оскільки переважне право позивача порушено не було.

Крім того, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року було ухвалене судом з порушенням норм процесуального права на стадії підготовчого судового засідання, виходячи з такого.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною, та призначено підготовче судове засідання на 22 березня 2019 року (а.с.155).

19 березня 2019 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області направило відзив до Компаніївського районного суду Кіровоградської області, у якому просило відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с.161-168).

22 березня 2019 року ОСОБА_1 направила відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, у якому просила відхилити доводи, зазначені відповідачем у відзиві (а.с.179-180).

22 березня 2019 року у підготовчому судовому засіданні Компаніївським районним судом Кіровоградської області ухвалено судове рішення про задоволення позову (а.с.186-196).

05 квітня 2019 року до суду першої інстанції від ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшло заперечення на відповідь на відзив у порядку ст. 180 ЦПК України ( а.с.198-202).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України у підготовчому засіданні за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Глава 4 розділу ІІІ ЦПК України передбачає врегулювання спору за участю судді. Стаття 201 ЦПК України передбачає підстави проведення врегулювання спору за участю судді. У разі визнання позову відповідачем врегулювання спору за участю судді припиняється (п.4 ч.1 ст.204 ЦПК). Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Із відзиву на позов відповідача убачається, що позов відповідачем визнаний не був, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області просило відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

За положенням ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, суд першої інстанції у порушення вимог ч.1, п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України суд за наявності заперечень сторони відповідача проти позову ухвалив рішення про задоволення позовних вимог на стадії підготовчого засідання.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин, та на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 15 липня 2019 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.М. Єгорова

О.А. Письменний