Справа F 539/1389/19
Провадження F 2/539/654/2019
15 травня 2019 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Алтухової О.С.,
за участю секретаря – Ануфрієвої Н.М.,
учасники справи у судове засідання не з’явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
28.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якій просив: визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом: будинком №3 по вулиці Айвазовського в м.Лубни Полтавської області.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що він є власником будинку за адресою вказаною вище, в будинку зареєстрований він, його онук- Косенко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та його колишній зять – ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у 2017 році добровільно залишив дане місце проживання, після розірвання шлюбу між ним та його донькою ОСОБА_4 заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2017 року фактично проживає за іншою адресою, намірів проживати в його будинку по даний час не виявив, оскільки спілкування між ними повністю припинено. Відповідач витрати на утримання будинку та за сплату житлово-комунальних послуг не несе, його особисті речі в будинку відсутні.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, на задоволенні своїх вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 січня 1993 в цілому житловий будинок № 3 по вул. Айвазовського в м.Лубни Полтавської області, належить ОСОБА_1 на праві власності.
Згідно витягу з погосподарської книги житлового будинку №3 по вул. Айвазовського в м.Лубни Полтавської області , в ньому прописані власник будинку ОСОБА_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, онук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
Заочним рішенням Лубенського міськрайцонного суду Полтавської області від 23.06.2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 12.07.2017 року, є чинним.
З наведеного вбачається, що єдиним законном власником будинку є ОСОБА_1
Відповідно до акту комісії із членів вуличного комітету по місцю проживання заявника від 19.03.2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 з жовтня 2017 року.
Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Крім цього, суд бере до уваги приписи ч. 2 ст. 406 ЦК України, згідно яких сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Отже, керуючись положеннями статей 391, 406 ЦК України, враховуючи, що будинок належить на праві приватної власності позивачу, а також те, що мають місце істотні обставини, які полягають у фактичному тривалому непроживанні відповідача у будинку та створенні перешкод позивачу, як власнику будинку у здійсненні ним права користування своїм майно, які позивач вимагає усунути, суд вважає вимоги позивача доведеними і обгрунтованими, такими, що грунтуються на положення чинного законодавства, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн, суд у зв’язку з тим, що позов задоволено, покладає його сплату на відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 224, 263, 280-281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим будинком №3 по вулиці Айвазовського в м.Лубни Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів апеляційної скарги з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8.
Відповідач: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП не відомий, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9.
Рішення суду складено та підписано 15 травня 2019 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова