ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1107/17 Номер провадження 22-ц/814/2003/19Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

24 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого : Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 798 000 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7680 грн. судового збору.

Залишено в силі вжиті заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно належне ОСОБА_3 до виконання рішення суду.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 , який не брав участі у справі,подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову. У скарзі посилався на те, що вказаним судовим рішенням порушено його право власності та право власності його дружини ОСОБА_4 на потенційно належне їм майно, яким було забезпечено дійсний позов ОСОБА_2 , шляхом накладення арешту з метою подальшої його реалізації в ході виконання судового рішення.

В судові засідання на виклики апеляційного суду 15.07.2019 року та повторно 24.07.2019 року скаржник ОСОБА_1 або особи, яким надано право на представлення його інтересів та інші учасники процесу не з`являлися, а тому колегія суддів визнає неявку апелянта та його представника до апеляційного суду повторною без поважних причин і приходить до висновку про розгляд даної справи у відсутності учасників процесу

Подані ОСОБА_1 та його представником адвокатом Барановим Т.О. заяви про перенесення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника, до уваги не приймаються, оскільки причини для відкладення розгляду справи, що у них заявлені, не підтверджені належним чином.

ОСОБА_1 зазначав, що 03.12.2016 року між його дружиною ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, яка належить ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження намірів укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 частину коштів у розмірі 1 560 000 грн. згідно умов попереднього договору. Другу частину грошових коштів у сумі 1 560 000 грн., в рахунок майбутньої купівлі-продажу, ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 після підписання попереднього договору, отримання яких ОСОБА_3 засвідчив особисто написаною розпискою. Проте, в наступному ОСОБА_3 відмовився укладати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі.

На даний час в ході виконання оскаржуваного заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14.06.2017 року з метою стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь ОСОБА_2 відбувається реалізація належної відповідачу нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 з відкритих торгів.

Таким чином, скаржник вважає, що відчуження зазначеного вище нерухомого майна в порядку виконання заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14.06.2017 року позбавляє його та його дружину можливості витребувати майно або повернути сплачені кошти.

Як вбачається з матеріалів справи та із змісту оскаржуваного рішення районного суду, він вирішив питання в рішенні лише про права і обов`язки учасників справи за договором позики грошових коштів, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Ніяких інших питань, в тому числі питань, які б впливали на права та обов`язки скаржника ОСОБА_1 або його дружини ОСОБА_4 суд в рішенні не вирішував.

Наведені ОСОБА_1 доводи в апеляційній скарзі про те, що судовим рішенням порушені їх з дружиною права безпідставні, поскількі на момент розгляду справи і на даний час ОСОБА_3 є єдиним зареєстрованим власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яких доказів того, що скаржники на відповідній правовій підставі набули право володіння, користування або розпорядження даним майном надано не було, сам по собі факт існування між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договірних відносин або домовленостей щодо майбутнього відчуження належного йому майна, не свідчить про порушення прав скаржників ухваленням рішення у справі, що стосується боргових зобов`язань ОСОБА_3 перед третіми особами.

Окрім того, як вбачається з приєднаних до апеляційної скарги копій документів, на які посилається скаржник, зокрема, із копії попереднього договору купівлі-продажу від 03.12.2016 року та розписки ОСОБА_3 про отримання коштів від 03.12.2016 року, стороною договору (покупцем), а також особою, що передавала ОСОБА_3 кошти є ОСОБА_4 , проте вона дій, які б свідчили про незгоду з рішенням суду або дій по оскарженню заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14.06.2017 року не вчиняла, довіреність на ім`я ОСОБА_1 на представлення інтересів ОСОБА_4 у суді у матеріалах апеляційної скарги відсутня.

Враховуючи наведене, підстав вважати, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14.06.2017 року порушені права і обов`язки ОСОБА_1 , немає.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи, що скаржник не є учасником даної справи і суд першої інстанції не вирішував питання про його права, свободи, інтереси чи обов`язки, апеляційний суд вважає, що згідно приписів ч.2 ст.358 ЦПК України апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 358. ст. 362; ст. ст. 367 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.М. Триголов

С.М. Бондаревська

О.А. Лобов