Провадження F 2/643/2020/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання F Полковник Г.В.

представника позивача F ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради Управління ведення Реєстру територіальної громади Відділу реєстрації місця проживання про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова заходиться вищевказана справа.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено в підготовче судове засідання.

Представник відповідача - ОСОБА_2 заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у звFязку з відсутністю предмета спору.

Представник позивача F ОСОБА_1 заперечувала проти заявленого клопотання.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не зFявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи без участі представника Департаменту.

Суд заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо , зокрема відсутній предмет спору .

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі F 404/251/17 (касаційне провадження F 61-13405св18).

Оскільки спір між сторонами не врегульовано та є невизначеність у правах і обов'язках сторін, суд не вбачає підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження у справі, а тому відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.200, 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Довготько Т.М.