ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Харків

справа F 642/1788/18

провадження F 22-ц/818/1904/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого F Пилипчук Н.П.,

суддів F Кругової С.С., Бурлака І.В.,

за участю секретаря F Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1,

відповіда: ОСОБА_2,

третя особа: Департамент служб у справах дітей харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова, постановлене 23 січня 2019 року, у складі судді Вікторова В.В., в залі суду в м. Харкові,

встановив :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що він та відповідач від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 липня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано та станом на сьогоднішній день їх син мешкає разом з матір'ю ОСОБА_2 Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17 грудня 2008 року з нього було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.12.2008 року. Зазначене рішення ним виконується беззастережно і в повному обсязі. Починаючи з грудня 2016 року відповідач ОСОБА_2 всіляко чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з їх сином, які полягають у створенні нею перешкод для його зустрічей з дитиною під вигаданими приводами. Відповідач бажає позбавити його батьківських прав з метою вивезення їх сина на постійне місце проживання до Італії без його згоди. З приводу таких неправомірних дій він звертався до правоохоронних органів та Департаменту у справах дітей Харківської міської ради. Зазначав також, що він працює у Охтирському НГВУ ПАТ «Укрнафта» на посаді майстра з видобутку нафти і газу. Жодних шкідливих звичок не має, алкогольними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку в психоневрологічному та/або наркологічному диспансерах не перебуває. Підстави вважати, що його участь у вихованні та спілкування з сином є такими, що не відповідають інтересам дитини, її нормальному духовному та фізичному розвиткові, відсутні. Неправомірна поведінка відповідача порушує його батьківські права, і є такою, що суперечить інтересам дитини, її нормальному розвиткові. Відповідач спірні питання у добровільному порядку вирішувати відмовляється, у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду.

За таких обставин, посилаючись на бажання виховувати свого сина і регулярно спілкуватися з ним, позивач просив суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином, та встановити наступні способи участі його у вихованні і спілкуванні із дитиною систематичні побачення, а саме:

- з 18 години 00 хвилин кожної пFятниці по 21 годину 00 хвилин кожної неділі (з ночівлею за місцем фактичного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- раз на тиждень по буднях, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ;

- під час відпустки ОСОБА_1 від 7 до 21 днів, з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії;

- половину осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул ОСОБА_3;

- у свята: Дні народження (ОСОБА_3, ОСОБА_1), Новий Рік (парні календарні роки), 9 травня, Різдво Христове, Пасха (Великдень);

- у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (мешкання).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. ЗобовFязано ОСОБА_2, не перешкоджати ОСОБА_1, у спілкуванні та вихованні сина F ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3, а саме встановити наступний графік спілкування з сином: з 18 години 00 хвилин першої, третьої, пFятниці місяця до 18 години 00 хвилин неділі, два тижні влітку для оздоровлення, один тиждень зимових канікул з обовFязковим повідомленням матері про місце перебування дитини. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що при постановленні рішення суд не взяв до уваги жоден доказ, який був наданий відповідачем. Визначений судом графік зустрічі батька з дитиною є не повним, та таким, що не охоплює свята ( Новий рік, різдво, Великдень) та дні народження дитини, та самого батька, не охоплює шкільні збори, перший та останній дзвінок та суперечить інітересам дитини, що є особливо важливим в розвитку та становленню дитини, як особистості. Судом не врахована зайнятість дитини та запроповнований графік встановлює більш комфортне спілкування батька з дитиною, а не навпаки. Суд не зFясував думку самої дитини з цього приводу, хоча на даний час дитині майже 11 років, вважає, що це порушує права дитини.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зFявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задовольнити частково підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1- ВЛ F 068999, актовий запис F 103, який 12 липня 2008 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ F 074214 від 12.07.2008, актовий запис F 50.

22 жовтня 2008 року від шлюбу у сторін по справі народився син, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ F 138253, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис F 121.

Згідно довідки F 1804 від 18.04.2017 ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

17 грудня 2008 року Краснокутським районним судом Харківської області у цивільній справі F 2-755/2008 було ухвалене рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 задоволено та стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 грудня 2008 року.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що ОСОБА_2 перешкоджає йому у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З цього приводу ОСОБА_1 у грудні 2017 звернувся до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо встановлення порядку участі його у вихованні малолітньої особи.

Крім того, 04.12.2017 ОСОБА_1 також звертався до Ленінського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою про перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та вжиття відповідних заходів.

Судом також було встановлено, що у квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 18.05.2018, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30.10.2018 у задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав було відмовлено.

З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради F 811 від 22.12.2018 року щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина F ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається доцільним визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, а саме: з 18 години 00 хвилин першої, третьої, пFятниці місяця до 18 години 00 хвилин неділі, два тижні влітку для оздоровлення, один тиждень зимових канікул з обовFязковим повідомленням матері про місце перебування дитини.

Під час оцінки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормами права.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев'ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки сторони самостійно не можуть дійти згоди щодо графіку побачень батька з дитиною.

Оскільки у висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради F 811 від 22.12.2018 року щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина F ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 обставини справи в повній мірі не враховано, висновок є недостатньо обґрунтованим, колегія суддів вважає за можливе з ним не погодитись.

Водночас, колегія суддів вважає, що визначаючи графік побачень батька з сином, суд першої інстанції неповно зFясував обставини справи, не взяв до уваги розклад дня дитини.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 навчається у 1-му класі за фахом «Гітара» в комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Дитяча музична школа F 3 ім. М.В. Кармінського» за наступним тижневим розкладом: фах: понеділок з 15.40 до 16.25, четвер з 15.40 до 16.25; хор: пFятниця з 15.20 до 16.55; сольфеджіо: субота з 14.00 до 15.10; шумовий оркестр: субота з 12.20 до 13.55. Крім того дитина займається в секції кікбоксингу Харківської обласної федерації тричі на тиждень: вівторок, четвер, субота з 18.00 до 19.00 год., неділя з 15.00 до 17.00 год. навчання англійської мови з репетитором.

Колегія суддів вислухала думку дитини щодо порядку спілкування з батьком.

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він надає перевагу навчанню та розвитку, бажання спілкуватися з батьком не виявив, ображений на батька через те, що він не цікавиться його життям, обманув його, зневажливо висловлювався про його матір.

З урахуванням ставлення сина до батька та відсутності між ними спілкування тривалий час, колегія суддів вважає, що побачення з пFятниці по неділю є занадто тривалими з огляду на обставини, що склалися, розклад дня дитини та батька, тому колегія суддів вважає за можливе обмежитись побаченнями один раз на тиждень у неділю з 10:00 год. до 19:00 год.

Крім того, у дні літніх канікул, крім щотижневих побачень для спілкування батька з дитиною слід визначити період з 10 серпня по 25 серпня щороку, за згодою дитини.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні із наведених підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2019 року в частині встановлення графіку спілкування з дитиною - змінити.

Встановити наступний графік спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:

щотижня в неділю з 10:00 год. до 19:00 год.;

У дні літніх канікул: два тижні літніх канікул з 10 серпня по 25 серпня щороку, за згодою дитини.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий F Н.П. Пилипчук

Судді F С.С. Кругова

ОСОБА_5