Справа № 308/7747/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Тхір О.А.., отримавши та ознайомившись із матеріалами скарги ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від Закарпатського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019 року матеріали справи передано судді Тхір О.А.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розділ VII Цивільного процесуального кодексу України не визначає вимог, які пред`являються до змісту скарги на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконавця. Застосовуючи аналогію закону, вважаю, що вищезазначена скарга підлягає залишенню без руху, в порядку передбаченому ст. ч. 1 ст. 185 ЦПК України, для усунення в ній недоліків, з наступних підстав.

Так, вирішуючи питання про прийняття скарги до розгляду та відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 177 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що зазначену скаргу слід залишити без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог статті 175 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК України), натомість відомості про сторін цивільного процесу є невизначеними; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (пункт 6 частини 3 статті 175 ЦПК України); відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (пункт 7 частини 3 статті 175 ЦПК України); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (пункт 9 частини 3 статті 175 ЦПК України).; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (пункт 10 частини 3 статті 175 ЦПК України).

Зазначених вимог при зверненні до суду ОСОБА_1 не дотримано, та встановлено, що скарга не містить всіх обов`язкових реквізитів та подана без зазначення сторін та учасників справи.

Крім того, пунктом 8 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а приписи частини 5 статті 177 ЦПК України містять вимогу про зобов`язання позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Водночас, з подана ОСОБА_1 скарги, яка ним подається у порядку ст. 447-451 ЦПк України, не містить у своєму змісті посилання на те, що він є стороною виконавчого провадження, посилання на таке виконавче провадження, та не зазначено яку саме дію або бездіяльність якого державного виконавця сторона оскаржує.

Це свідчить, що, звертаючись до суду ОСОБА_1 не визначився із характером свого звернення до суду по суті. Подаючи заяву під назвою «скарга в порядку ст.ст. 447-451» та посилаючись на норми, які між собою не пов`язані, заявник водночас просить вчинити дії, які не передбачено вчиняти при вирішенні питання під час та за результатами розгляду скарги на дії або бездіяльність виконавчого провадження.

Вказана заява ОСОБА_1 не відповідає положенням ч.1 ст.183 ЦПК України, що визначає загальні вимоги до форми та змісту заяви учасника процесу. Зокрема заява не містить обґрунтування і прохання (конкретного змісту) щодо питання, яке може бути розглянуто судом. При цьому назва, зміст і предмет заяви не узгоджуються між собою, обґрунтування та вимоги заяви не відповідають принципу правової визначеності, заява не містить вказівки на суть і предмет питання, яке може вирішуватися судом, а наведені у заяві мотивація та прохання не містять логічного зв`язку між собою.

Пропоную заявникові визначитись з колом учасників процесу та визначити суб`єкт оскарження у скарзі відповідно до того, дії, рішення та/або бездіяльність якого органу ним оскаржуються.

Таким чином, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на звернення до суду не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185, 260, 261, 447-449 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії зазначеної ухвали.

Якщо ОСОБА_1 у встановлений строк усуне, зазначені в ухвалі недоліки, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. У випадку невиконання недоліків у вказаний строк, скарга вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Тхір