АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа F 22-ц/793/653/19
Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом – ОСОБА_5,

відповідач та позивач за зустрічним позовом – ОСОБА_6,

розглянув за виділеними матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року у складі судді Подороги Л.В. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

В січні 2019 року ОСОБА_6 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року об’єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя з первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

В лютому 2019 року ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_5 намагається ввести суд в оману, приховуючи частину майна набутого у спільну сумісну власність під час спільного проживання з ОСОБА_6, а саме автомобіль марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску. Дане майно, офіційно зареєстроване за ОСОБА_5 та є єдиним його майном, про яке на час подання зустрічного позову відомо ОСОБА_6

За таких обставин, вважає, що існує реальна загроза від можливих дій ОСОБА_5 щодо відчуження єдиного ліквідного майна, яке є частиною спільного сумісного майна подружжя набутого під час шлюбу і в подальшому призведе до неможливості реального стягнення та поділу цього майна та виконання рішення суду.

Вказує, що в разі задоволення судом заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний автомобіль, ДВС проведе його арешт та передасть на зберігання теперішньому власнику ОСОБА_5 При цьому, в останнього не зміниться обсяг прав на користування автомобілем та він залишиться одноосібним користувачем автомобіля, але унеможливить його перереєстрацію на іншу особу.

Посилаючись на вказане, просила накласти арешт на майно, а саме автомобіль марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна QG16037026Р, № кузова KNMCSHLAS6P602458, державний номерний знак НОМЕР_1, (Свідоцтво СХМ 888251 видане 10.11.2017), який належить ОСОБА_5 на праві власності.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року заяву ОСОБА_6 задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна QG16037026Р, № кузова KNMCSHLAS6P602458, державний номерний знак НОМЕР_1, (Свідоцтво СХМ 888251 видане 10.11.2017), який належить на праві власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Ухвала мотивована тим, що предметом спору за зустрічним позовом є вказаний автомобіль, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 Рішенням Городищенського райсуду від 30 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано. А тому є підстави об’єктивно припускати, що спірний автомобіль може бути об’єктом спільної сумісної власності подружжя, відчуження якого може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Зазначив, що заява про забезпечення позову повинна бути вмотивованою та ґрунтуватися на доказах, які вказують на можливе утруднення чи неможливість в подальшому виконання рішення суду. Всупереч даним доводам, судом першої інстанції не надано належної оцінки наведеним в заяві ОСОБА_6 доказам, а тому вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до залишення без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує спір про поділ майна подружжя.

Предметом зустрічного позову ОСОБА_6 є автомобіль NISSAN ALMERA 1596, який зареєстрований за відповідачем - ОСОБА_5

Відповідно до результату аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, станом на 12 листопада 2018 року, ОСОБА_5 належить на праві власності транспортний засіб NISSAN ALMERA 1596, 2006 випуску, чорного кольору, № двигуна QG16037026Р, № кузова KNMCSHLAS6P602458, державний номерний знак НОМЕР_1 (Свідоцтво СХМ 888251 видане 10 листопада 2017 року ) (а.с.18).

Рішенням Городищенського райсуду від 30 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову застосовуються для того щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль підлягає до задоволення, оскільки відчуження майна, яке може бути об’єктом спільної сумісної власності подружжя, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно та з урахуванням предмету спору, обсягу заявлених позовних вимог, ймовірних наслідків можливого відчуження спірного майна, прийшов до вірного висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладення арешту на майно є процесуальним заходом, спрямованим на можливість виконання рішення суду у випадку поділу спірного майна. Крім того, такий захід є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та накладаючи арешт на рухоме майно - автомобіль, інтереси та права ОСОБА_5 порушені не були у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Посилання скаржника стосовно того, що заява про забезпечення позову є не вмотивованою та не ґрунтується на доказах, які вказують на можливе утруднення чи неможливість в подальшому виконати рішення суду, колегія суддів не може взяти до уваги як на підставу для скасування ухвали суду, оскільки предметом спору за зустрічним позовом є об`єкти спільної сумісної власності, як зазначають сторони, до переліку якого входить й спірний автомобіль, а тому накладення арешту на майно є процесуальним заходом, спрямованим на можливість виконання рішення суду в майбутньому.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді В.В.Пономаренко

ОСОБА_2

ОСОБА_4