ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4131/19 Справа № 200/4909/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірого Дмитра Володимировича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сірого Д.В., заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сірого Д.В. від 13.04.2018 року відкрито виконавче провадження № 561456 з виконання виконавчого листа № 200/4909/13-ц, виданого 19.01.2017 року на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Державним виконавцем розпочато вчинення виконавчих дій за ВП № 561456, а саме винесено оскаржувані постанови від 30.10.2018 року та здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня 2015 року по листопад 2018 року, що станом на 01.11.2018 року становить 28 605,66 грн.

Заявник посилався на невірне обчислення державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам.

Також, вказував про повне погашення ним заборгованості по аліментам станом на 01.11.2018 року, які були перераховані на картковий рахунок в сумі 26 400,00 грн., який належить ОСОБА_2 , як стягувачу за ВП № 561456.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд: визнати дії державного виконавця щодо визначення періоду нарахування заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 200/4909/13-ц неправомірними; скасувати постанови державного виконавця від 30.10.2018 року у виконавчому провадженні № 561456; зобов`язати державного виконавця скласти належний розрахунок заборгованості.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу на дії державного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сірого Д.В. від 13.04.2018 року відкрито виконавче провадження № 561456 з виконання виконавчого листа № 200/4909/13-ц, виданого 19.01.2017 року на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Державним виконавцем розпочато вчинення виконавчих дій за ВП № 561456, а саме винесено оскаржувані постанови від 30.10.2018 року та здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня 2015 року по листопад 2018 року, що станом на 01.11.2018 року становить 28 605,66 грн.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а дії державного виконавця є правомірними та вчинені відповідно до цього Закону.

Проте, колегія суддів у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись зі скаргою, просив суд: визнати дії державного виконавця щодо визначення періоду нарахування заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 200/4909/13-ц неправомірними; скасувати постанови державного виконавця від 30.10.2018 року у виконавчому провадженні № 561456; зобов`язати державного виконавця скласти належний розрахунок заборгованості.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до статті 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у даній справі наявний спір про право, який полягає в оспорюванні періоду та розміру заборгованості зі сплати аліментів, що не позбавляє права ОСОБА_1 на звернення до суду у позовному провадженні з відповідними вимогами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірого Дмитра Володимировича, заінтересована особа - ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко