Номер провадження: 22-ц/813/1368/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: адвоката позивача ОСОБА_2, - Тарасенко Є.В. ,

адвоката відповідача ТОВ «Олімпекс Транс» - Чернохатній Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал - Жаботинського» про визнання правочину частково недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Олімпекс Транс», ОК «Набережний квартал - Жаботинського» про визнання правочину частково недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року по справі відкрито провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Олімпекс Транс» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та передати справу для розгляду за встановленою підсудністю, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ОК «Набережний квартал - Жаботинського» не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_2 представляє її адвокат.

Судові повістки ОК «Набережний квартал - Жаботинського» направлялись на адресу, що міститься у матеріалах справи та яка відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адресою місцезнаходження юридичної особи, однак поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою «за зазначеною адресою не знаходиться».

Згідно ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За змістом ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України, що набрав чинність з 15 грудня 2017 року, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За загальним правилом, передбаченим частиною 2 статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 15 статті 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.08.2018р. адвокат Тарасенко Євгенія Василівна в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал - Жаботинського» про визнання правочину недійсними пунктів 5.5.1, 8.7, 8.8. договору про співпрацю №14/10-1 від 17.10.2014р., укладеного між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал - Жаботинського» (а. с. 2-5).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду на 02 листопада 2018 року (а. с. 37).

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси, за місцезнаходженням юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс»: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, 11, кабінет 422.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 16 статті 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У частині 1 статті 30 ЦПК України зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У пунктах 1 та 2 постанови №3 Пленуму «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

У пунктах 37, 41 та 42 постанови №3 Пленуму «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, звернув увагу судів на те, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» та Обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал - Жаботинського» укладено договір про співпрацю №14/10-1 (а. с. 51-59).

Предметом даного договору є діяльність спрямована на будівництво двох секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Для здійснення будівництва сторони узгодили межі будівельного майданчику - частини земельної ділянки, яка розташована за вказаною адресою, та окреслили їх в додатку №1 до договору №14/10-17.

Отже, у даному випадку спір між сторонами у справі виник с приводу нерухомого майна - будівельного майданчику та об`єкту незавершеного будівництва двох секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи зазначені норми права, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, приведені обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення вказаного процесуального питання, колегія суддів вважає, що у даному випадку позивач при пред`явленні позову не дотримався правил виключної підсудності, які мають перевагу над підсудністю за вибором позивача, тому справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Статтею 380 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про відкриття провадження у справі, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до статті 380 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі та прийняття нової постанови про направлення справи для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси за встановленою підсудністю.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 380, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд вскладі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року про відкриття провадження по справі скасувати.

Прийняти нову постанову, якою направити справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал - Жаботинського» про визнання правочину частково недійсним до Київського районного суду м. Одеси за встановленою підсудністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 17 липня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко