Єдиний унікальний номер 229/215/18 Номер провадження 22-ц/804/44/19
Єдиний унікальний номер 229/215/18 Головуючий у 1 інстанції Панова Т.Л.
Номер провадження 22-ц/804/44/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Азевича В.Б., Біляєвої О.М.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №229/215/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Дружківка Донецької області,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2006 року вона була знайома із подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були інвалідами І групи та потребували допомоги. Вказувала, що з того часу вона надавала їм допомогу. З часом їх відносини стали як між членами сім`ї, а з 2011 року вона фактично почала проживати з ними, оскільки стан здоров`я ОСОБА_5 погіршився.

Також вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті вона піклувалась про ОСОБА_4 , виконуючи всі справи по господарству та доглядаючи її.

Також вказала, що її (позивача) чоловік, донька та син допомагала їй поратися по господарству у ОСОБА_4 , вона з сином та її донька поступово робили ремонт майже у всій квартирі ОСОБА_4 , залишилися не відремонтованими одна кімната та зал.

Крім цього вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла від хронічної серцевої недостатності. Вона займалася її похованням. За власні кошти організувала похорон та поминки. Родичі померлої ніякої матеріальної допомоги не надавали.

Посилаючись на те, що вона опікувалась померлою ОСОБА_4 з листопада 2011року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час, більше 5років, проживала із померлою однією сім`єю, вела з нею спільне господарство, була пов`язана взаємними правами та обов`язками, просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з листопада 2011 року по 30 січня 2017 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив до участі у справі в якості представника відповідача особу, повноваження якої не були належним чином підтверджені.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача із наданою судом оцінкою наявним в матеріалах справи письмовим доказам та поясненням допитаних в судовому засіданні свідків.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідач не подав.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

Також пояснила, що вона працювала у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на посаді соціального працівника та була закріплена за сім`єю ОСОБА_4 , якій надавала соціальні послуги. У 2016 році вона звільнилась із займаної посади та продовжила надавати допомогу ОСОБА_4.

Крім цього пояснила, що під час проживання із сім`єю ОСОБА_4 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у неї є діти, та до теперішнього часу вона перебуває у зареєстрованому шлюбі і проживає разом із чоловіком.

Також пояснила, що з 2011 року вона фактично проживала в сім`ї ОСОБА_4 , вела з ними спільне господарство, при цьому, її чоловік та діти приходили та допомагали, чоловік допомагав також і матеріально.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 , яка ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 липня 2019 року була залучена до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_7 , яка є представником ОСОБА_3 , просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 і є власником цієї квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 листопада 1994року та свідоцтва про право на спадщину від 18 березня 1997року.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 доводиться рідним дядьком померлій ОСОБА_4 , є спадкоємцем третьої черги після її смерті та має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 Спадкоємців першої та другої черги немає.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2 своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті племінниці ОСОБА_4 та за його заявою заведено спадкову справу № 68-2017. (а.с.101-102)

ОСОБА_1 з 2006 року до 01 лютого 2016 року працювала соціальним робітником територіального центру соціального обслуговування м.Дружківки.

Відповідно до п.2.3 Посадової інструкції соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома територіального центру соціального обслуговування м.Дружківки , яка затверджена директором терцентру ОСОБА_11 20 червня 2013 року, і з якою ОСОБА_1 ознайомлена, (а.с.154-156), соціальний робітник по затвердженому завідуючим відділення графіку, не менше 2-разів на тиждень, відвідує закріплених за ним для обслуговування одиноких непрацездатних громадян, та у відповідності з укладеною угодою між одиноким непрацездатним громадянином і відділенням, надає послуги своїми силами, а саме:

купівля продовольчих і промислових товарів на ринках і в магазинах;

доставка куплених товарів до місця проживання одиноких громадян;

виконання повсякденних послуг (підготовка продуктів для приготування їжі, миття овочів, фруктів і посуду, винесення сміття і т.п.), приготування їжі (не менше 2-разів на тиждень в разі необхідності), миття посуду, годування( для ліжко-хворих), допомога при консервації та соління овочів та фруктів;

прання білизни та прасування білизни, дрібний ремонт одягу, заміна постільної і натільної білизни, надання допомоги під час купання одиноким, непрацездатним громадянам, миття голови, розчісування волосся, підрізання нігтів та інших заходів особистої гігієни;

виклик лікаря на домівку, супроводження одиноких громадян в поліклініку;

прибирання житла: косметичне прибирання 1раз на тиждень; вологе - 1 раз в місяць, генеральне - 2рази на рік (миття вікон, обклеювання вікон, утеплення дверей);

заповнення за дорученням абонентних книжок, оплата комунальних послуг, звірення платежів, заміна книжок та ін.;

оформлення заявки на виклик із житлово-комунальних служб сантехніка, електрика та інших робітників для ремонту в квартирі відповідного устаткування; надання допомоги в ремонті житлових і допоміжних приміщень;

консультації з різних життєвих питань.

Крім цього, судом встановлено, що в червні 2011 року територіальний центр соціального обслуговування в м. Дружківці та ОСОБА_4 уклали договір № 109/97 про соціальне обслуговування одинокого громадянина з 5 групою рухової активності, який щорічно подовжується. Остання пролонгація з 13 червня 2015 року по 12 червня 2016 року. (а.с.150 - 153).

Згідно умов зазначеного договору територіальний центр приймає на обслуговування у відділення соціальної допомоги вдома громадянку ОСОБА_4 та надає соціальні послуги, визначені цим договором. Центр надає безкоштовно такі соціальні послуги: придбання та доставка товарів з магазину або базару 5 разів на тиждень; допомога у прибиранні приміщення 4 рази на місяць; створення умов для посильної праці 5 разів на тиждень;

допомога у дотриманні особистої гігієни, винесення сміття - 5 разів на тиждень; оплата житлово-комунальних послуг 1 раз на місяць;

оформлення документів на отримання субсидій - 1раз на рік;

миття вікон - 2рази на рік;

допомога у пранні білизни 4 рази на місяць;

надання допомоги в проведенні періодичних медичних оглядів 1раз на рік;

інші соціальні послуги - в разі потреби.

Кількість відвідувань обслуговуваного 5 разів на тиждень.

Також судом встановлено, що саме позивач ОСОБА_1 , як соціальний робітник територіального центру, на виконання своїх посадових обов`язків і умов договору № 109/97, до часу її звільнення - 2016 року, здійснювала догляд за ОСОБА_4.

Крім цього, зі слів позивача, судом першої інстанції встановлено, що сім`я позивача ОСОБА_1 з чоловіком не припинялася, вона продовжує бути зареєстрованою в квартирі по АДРЕСА_2 , а після смерті ОСОБА_4 в квартирі оселився її син зі своєю родиною.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_4 з листопада 2011року по 30 січня 2017 року не знайшов своє підтвердження.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам матеріального закону, зроблені із дотриманням норм процесуального права, а також відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що ОСОБА_4 постійно проживала та є власником квартири АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

ОСОБА_2 є рідним дядьком померлої ОСОБА_4 , та є спадкоємцем третьої черги після її смерті.

Згідно спадкової справи, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті племінниці ОСОБА_4 та за його заявою заведено спадкову справу № 68-2017. (а.с.101-102)

Також з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 до 01 лютого 2016 року працювала соціальним робітником територіального центру соціального обслуговування м.Дружківки та надавала соціальні послуги сім`ї ОСОБА_4 .

Зазначені обставини також не заперечувались сторонами в судовому засіданні.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 вказувала, що встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 їй необхідно для отримання права на спадкування після неї.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо спадкування, нормами СК України щодо сутності сім`ї.

Так, статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За змістом цих норм закону, право на спадкування у четверту чергу за законом має особа, яка не менше п`яти років проживала постійно із спадкодавцем на момент його смерті за умови пов`язаності із спадкодавцем спільним побутом, наявності взаємних прав і обов`язків.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження вимог позовної заяви про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 в період з листопада 2011 року по 30 січня 2017 року ОСОБА_1 додала до позову

- довідку про причину смерті на ім`я ОСОБА_4 від 30 січня 2017 року (а.с.9),

- свідоцтво про поховання (а.с.10),

- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30 січня 2017 року (а.с.11),

- довідку МСЕК на ім`я ОСОБА_4 (а.с.12),

- Індивідуальну програму інваліда №2208 на ім`я ОСОБА_4 (а.с.32)

- Акт про проживання позивача з ОСОБА_4 з листопада 2011 року (а.с.33, 81),

- довідку про склад сім`ї від 19 січня 2018 року, в якій зазначено, що в спірній квартирі, власником якої є ОСОБА_4 , зареєстровані ОСОБА_9 (онук) та ОСОБА_10 (правнук) (а.с.34, 35-36),

- Свідоцтво про право власності на житло та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 37-38, 39-41),

- копії чеків про придбання товарів та ліків (а.с. 42-47),

- фотографії квартири (а.с.82-88)

Вищенаведені письмові докази не свідчать про постійне проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю.

Навпаки встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває до теперішнього часу у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком, має двох дітей, про що вона не заперечувала в судовому засіданні апеляційного суду.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність письмових доказів, що підтверджували б відповідність позивачки встановленій законом сукупності ознак для визнання її членом сім`ї ОСОБА_4 на час смерті останньої, встановлення факту проживання з нею однією сім`єю, відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального закону щодо викладення пояснень свідків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 367 ЦПК України не належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального і матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.М. Біляєва

В.Б. Азевич

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року.

Головуючий