ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження F 22-ц/803/4554/19
Справа F 206/6443/18
Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С.
Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого F судді Макарова М.О.

суддів F Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк FПриватБанкF на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк FПриватБанкF до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного Договору F б/н від 15 березня 2010 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідачка порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 01.11.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 22 547,54 грн., з яких: 600,66 грн. F тіло кредиту, 2691,56 грн. F відсотки за користування кредитом, 17705,44 грн. - пеня; 500,00 грн. F штраф (фіксована частина); 1049,88 грн. F штраф (процентна складова).

Враховуючи те, що відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобовFязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «ПриватБанк», останній просив стягнути на свою користь суму заборгованості у розмірі 22 547,54 грн.грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем своїх позовних вимог.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк FПриватБанкF посилаючись на незаконність рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Банком було надано належні та допустимі докази на підтвердження свої позовних вимог, які відповідачкою не спростовані.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк FПриватБанкF на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з Банком своїх позовних вимог.

З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального законів.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовFязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовFязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Так, матеріалами справи встановлено, що 15 березня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір Fб/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на офіційному сайті позивача складає між сторонами Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачка взяті на себе зобов'язання за договором, а саме повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 01.11.2018 має заборгованість у розмірі 22 547,54 грн., яка складається з наступного: 600,66 грн. F тіло кредиту, 2691,56 грн. F відсотки за користування кредитом, 17705,44 грн. - пеня; 500,00 грн. F штраф (фіксована частина); 1049,88 грн. F штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ FПриватБанкF, суд першої інстанції виходив із того, що останнім у відповідності до вимог ст. ст. 76 - 81 ЦПК України не доведено факт ознайомлення відповідачки із Правилами надання банківських послуг, а самі Правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

При цьому, суд першої інстанції залишив без уваги, що відповідачкою було підписано Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки Fкредитка УниверсальнаяF 55 днів пільгового періоду, з якої вбачається, що вона згодна з умовами кредитування, в тому числі, зі ставками по відсоткам, пені та штрафами за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Крім того, із надої Банком виписки по рахунку вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами.

А тому, враховуючи факт неналежного виконання відповідачкою взятих на себе кредитних зобов'язань, - колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідачки на користь Банку судовий збір в розмірі 4405,00 грн., з яких 1762,00 грн. - ставка судового збору за подачу позовної заяви та 2643,00 грн. - ставка судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» F задовольнити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2019 року F скасувати.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк FПриватБанкF до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості F задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк FПриватБанкF заборгованість за кредитним договором б/н від 15 березня 2010 року в сумі 22 547,54 грн., з яких: 600,66 грн. F тіло кредиту, 2691,56 грн. F відсотки за користування кредитом, 17705,44 грн. - пеня; 500,00 грн. F штраф (фіксована частина); 1049,88 грн. F штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк FПриватБанкF судовий збір в розмірі 4405,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_2