Справа № 500/4362/18
Провадження № 2/500/972/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
головуючий - суддя Швець В.М.,
за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , яким просить визнати за ним, в порядку спадкування право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить Ѕ частина вищевказаного будинку. Заповіту спадкодавець не залишила. Спадщину прийняли син спадкодавця ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_5 , оскільки проживали разом із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить 6/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
22.11.2005 року залишив заповіт, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не складалося, і взагалі все те, що за законом на день своєї смерті йому належатиме він заповів - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Останній прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ОСОБА_3 звернулася до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 16.07.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання викликалася належним чином, але не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі записів в погосподарській книзі.
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.04.2002 року, виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.
Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40495225 від 26.05.2015 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня.
Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_4 являється чоловік - ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 та син - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно довідки Ларжанської сільської ради №253 від 30.04.2015 року, на час смерті ОСОБА_4 , спільно з нею з кола спадкоємців першої черги проживали її чоловік- ОСОБА_5 та син - ОСОБА_1 , і таким чином прийняли спадщину, по 2/8 частині спадкового майна кожному.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайнного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 6/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту, посвідченого 22.11.2005 року секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 11 ОСОБА_5 заповідав усе своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б воно не складалося, і взагалі все те, що за законом на день своєї смерті їй належатиме - він заповів - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, і таким чином прийняв спадщину на 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину на іншу частину спадкового майна.
Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Крижановської С.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку.
Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі в сумі 704 грн. 80 коп. та за надання правової допомоги в сумі 6 400 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23.07.2019 року.
Суддя: В.М.Швець