Справа № 633/114/19
провадження 2/633/66/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 р. смт.Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі : головуючого - судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судових засідань - Меденець Т.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Печеніги цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_1 в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із:

- 1/2 частини земельної ділянки площею 6,12 га, яка розташована на території Печенізької селищної ради і передана для ведення товарного виробництва, що належала ОСОБА_3 на підставі cвідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_8 від 24.06.2004 року.

- 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями,

розташованого на приватизованій земельній ділянці Печенізької селищної ради (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданий виконкомом Печенізької селищної ради та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18.09.1998 року за №467), площею 3800 кв.м. в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_9 від 24.06.2004 року.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 -стали її діти позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Той факт, що позивач є сином ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Вказане свідоцтво про народження було видане російською мовою, а під час отримання паспорту громадянина України прізвище позивача українською було зазначено як ОСОБА_4 , а прізвище матері ОСОБА_5 . Таким чином наразі через різний переклад існують розбіжності в написанні прізвища позивача та його матері.

На той час, вони не придавали цьому значної уваги та навіть подумати не могли, що це може бути підставою для невизнання позивача сином його матері. Та наразі через вказану невідповідність позивач не може підтвердити наявність родинного зв`язку між ним та матір`ю.

Як вказує позивач встановлення факту родинних .відносин має для нього юридичне значення, так як від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав, в даному випадку, для оформлення та юридичного закріплення за ним права власності на спадкове майно, що належить йому за законом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначив, що на час смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , постійно проживав разом з нею за однією адресою.

В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом позивач не звертався, оскільки прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268_ Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини позивач не подавав.

Позивач просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Сєвєродонецьк, Луганської області, та ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, як між рідним сином та матір`ю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 6,12 га, яка розташована на території Печенізької селищної ради і передана для ведення товарного виробництва, що належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_8 від 24.06.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на приватизованій земельній ділянці Печенізької селищної ради (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданий виконкомом Печенізької селищної ради та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18.09.1998 року за №467), площею 3800 кв.м. в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_10 від 24.06.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача та позивач в підготовче судове засідання не прибули, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, але представник позивача надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, просив позов задовольнити повністю.

Відповідачка в підготовче судове засідання не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, та згідно ст. 128 ЦПК України, але надала суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю та просила суд їх задовольнити.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає позовну заяву, як таку що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Встановлення факту родинних відносин здійснюється судом в порядку окремого провадження. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавиця - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, виданого 18 січня 2012 р.- ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ( а.с.13).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 -стали її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка як було вище зазначено в поданій та нотаріально завіреній заяві вказала, що проти визнання за її братом ОСОБА_1 права на Ѕ частину земельної ділянки та Ѕ частину житлового будинку не заперечувала. ( а.с. 34).

Документом доданим до цивільної справи, а саме свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 18.12.1975 р., зареєстрованим Северодонецьким відділом ЗАГС, Ворошиловоградської області, в якому вказано, що - « ОСОБА_6 » ( на рос. мові) народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №1893, його батьками вказані « ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » ( на рос. мові) ( а.с. 17) підтверджено, достовірно доведено, а судом прийнято як доказ того, що позивач є рідним сином померлої спадкодавиці - ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження відповідачки, серія НОМЕР_5 підтверджено факт кровного споріднення з позивачем. ( а.с. 44).

Стосовно позовних вимог, які викладає в своєму позові ОСОБА_1 щодо визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки та Ѕ частину житлового будинку суд вбачає наступне.

Бабуся позивача - ОСОБА_9 була одружена з ОСОБА_10 , якому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 172286106 від 02.07.2019 р. та довідкою № 42 від 03.07.2019 р. виданою Печенізькою селищною радою Харківської області.( а.с.46-47).

ОСОБА_10 помер, а після його смерті спадщину прийняла бабуся позивача ОСОБА_9 .

Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли її діти - ОСОБА_11 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожний. У склад спадщини ввійшли: земельна ділянка площею 6,12 га, яка належала ОСОБА_9 ( державний акт на право приватної власності серія НОМЕР_6 ), майнова частка КСП « Печенізький» та житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , що належав чоловікові спадкодавиці ОСОБА_10 . Даний факт підтверджується нотаріально посвідченими свідоцтвами про право на спадщину за законом за №№ ВВЕ № 016484, ВВЕ 016483. ( а.с. 14-15).

Після прийняття спадку мати позивача не встигла зареєструвати будинок, як цього вимагає законодавство так як раптово захворіла і померла.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки регулювалася в минулому різними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р., що передбачала державну реєстрацію будівель, реєстрацію права власності на нерухоме майно, але виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Своїм листом від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування » ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив: 1. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12)».

З огляду на викладене та аналізу документів, які надані позивачем до суду вбачається, що ОСОБА_3 за життя набула право власності на домоволодіння, а тому воно повинно увійти до складу спадщини на яку претендує позивач.

Норми права, які застосував суд.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та є онуком ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів сторін вважає, що позивач повністю довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, його позовні вимоги не протирічать закону та підлягають задоволенню.

Суд не стягує судові витрати з відповідача в зв`язку з заявою позивача про покладення даних витрат на нього.

Керуючись ст.ст. 5-10,12,13,81,141, 200, 259, 263-265, 315-316 ЦПК України , ст.ст. 11,15,16, 328,ст. 1216,1218, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, 1261, ч. ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Сєвєродонецьк, Луганської області, та ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, як між рідним сином та матір`ю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 6,12 га, яка розташована на території Печенізької селищної ради і передана для ведення товарного виробництва, що належала ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_8 від 24.06.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на приватизованій земельній ділянці Печенізької селищної ради (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданий виконкомом Печенізької селищної ради та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18.09.1998 року за №467), площею 3800 кв.м. в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_11 від 24.06.2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.А. Смирнов