У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 Справа №607/17385/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна, а саме: 1) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ; 2) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, згідно якого просить стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в його користь заборгованість за договором позики від 11.01.2017 року в сумі 28000,00 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу гривні щодо долара США встановленого НБУ на день погашення заборгованості.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідачі можуть відчужити вищевказане майно з метою уникнення звернення стягнення на дане майно після винесення рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення в його користь заборгованості за договором позики, що утруднить виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив необхідність звернути увагу судів на те, що за змістом ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (1618-15) (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Проте, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності забезпечення позову та обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення позову, який просить застосувати заявник, натомість заява містить лише формальне відтворення змісту частину другої статті 149 ЦПК України, а саме: що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ти унеможливити виконання рішення суду, не навівши достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, тобто дана заява не є мотивованою.

З огляду на зазначені обставини, беручи до уваги, що заборона вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна відповідачів є заходами, які призводить до суворих обмежень для власника та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідачів по справі, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява про забезпечення позову слід повернути заявнику ОСОБА_1 та роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Заявник має право подати клопотання про повернення суми сплаченого судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяК. М. Грицай