Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/19747/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк», третя особа ОСОБА_4 , про визнання кредитного договору недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира, занесену до протоколу судового засідання від 19 серпня 2019 року, постановлену суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі Банк, ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяв від 02.03.2015 та від 18.08.2017 (а.с. 82-83 т. 1, а.с. 155-156 т. 2), посилаючись на невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №2/7/010208 від 01.02.2008, просило стягнути солідарно з останнього та поручителів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитом станом на 15.08.2016 в загальній сумі 35824,51 доларів США, що по курсу НБУ становить 1017545,86 грн, з яких: строкова заборгованість по кредиту 19112,75 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту 6558,72 доларів США; строкова заборгованість по процентам 128,29 доларів США; прострочена заборгованість по процентам 10024,75 доларів США.

У лютому 2015 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій, з урахуванням заяв від 28.12.2015 та від 04.01.2016 (а.с. 205, 213-218 т. 1), посилаючись на невідповідність кредитного договору вимогам Законів України «Про захист прав споживачів», «Про банки і банківську діяльність» просив визнати цей правочин недійсним з моменту його укладення.

Ухвалою судді Богунського районного суду м.Житомира від 18 лютого 2015 року первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження (а.с. 69 т. 1).

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 21 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залишення позовної заяви Банку без розгляду за безпідставністю. Замінено позивача - публічне акціонерне товариство «БМ Банк» його правонаступником АТ «БМ-2018» (а.с. 86-87 т. 3).

25 червня 2019 року ОСОБА_5 подала клопотання про залучення її як правонаступника кредитора (а.с.145 т. 3), у подальшому подала позовну заяву з уточненими позовними вимогами (а.с. 230-231 т. 3), у якій просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість за Договором в сумі 39312,96 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 1049002,50 грн, з яких: за основним боргом по кредиту 25671,47 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 685001,47 грн; по процентам 13641,49 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 364001,01 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира, занесеною до протоколу судового засідання від 19 серпня 2019 року, замінено кредитора на ОСОБА_5 , прийнято її уточнену позовну заяву (а.с. 26-31 т.4).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу про заміну кредитора та прийняття позовної заяви.

На його думку, суд помилково вирішив питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_5 у судовому засіданні шляхом постановлення протокольної ухвали без відповідного обґрунтування та всупереч ст. 1054 ЦК України, вимог постанов Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 та від 31.10.2018 у справі № 465/646/11 здійснив заміну банку і фінансової установи на фізичну особу в кредитних правовідносинах. У своїх доводах ОСОБА_1 також вказав на те, що судом не вирішено питання за його зустрічним позовом та позовом ПАТ «БМ Банк»; порушено п.п. 32, 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»; сторонам у справі не вручено копії позовної заяви з додатками, чим порушено ст. 190 ЦПК України, допущено інші порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали. Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на її безпідставність та правильність висновків суду першої інстанції щодо заміни кредитора та прийняття позовної заяви ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі за первісним позовом було ПАТ «БМ Банк», правонаступником якого є АТ «БМ-2018» (а.с. 75 т. 3).

30.05.2019 між АТ «БМ-2018» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №2/7/010208 від 01.02.2008, укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 99, 117, 137-140 т. 3).

Цього ж числа між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с. 102, 124-127, 130-133 т. 3).

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається в даному випадку з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11 вересня 2018 року (справа №909/968/16) та від 31 жовтня 2018 року (справа №465/646/11).

Постановляючи ухвалу, із занесенням її у відповідності до ч. 5 ст. 259 ЦПК України до протоколу судового засідання, суд першої інстанції на вказані положення закону та судової практики уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для заміни кредитора позивача у справі АТ «БМ-2018» на ОСОБА_5 та прийняття до розгляду позовної заяви останньої.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави для задоволення заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із несплатою ним судового збору є безпідставними, з огляду на його статус учасника бойових дій та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.06.2018 у справі №572/2088/17.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира, занесену до протоколу судового засідання від 19 серпня 2019 року, про заміну кредитора та прийняття позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2019 року.