Справа № 626/1229/19
Провадження № 2/626/418/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2019 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, у відсутності сторін, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хрестищенської сільської ради Красноградського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хрестищенської сільської ради Красноградського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок А1 з надвірними будівлями: тамбур а, погріб Б, літній душ ОСОБА_2 , туалет Г, сарай Д, сінаж Е, колодязь К, ворота Н, огорожа Н1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить Хрестищенській сільській раді Красноградського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що у 1997 році він разом з батьками та сестрою переїхав на постійне місце проживання до с. Українка, Красноградського району, Харківської області, де заселилися до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу він постійно проживає у вказаному будинку.

Заселилась сім`я позивача до того будинку з тих підстав, що він не мав господаря, був покинутим. Зі слів сусідів, які на той час проживали у сусідньому будинку, жінка, що раніше проживала у даному будинку, покинула його та поїхала на постійне проживання до Російської Федерації.

Перед заселенням сім`я позивача отримала усний дозвіл від Хрестищенської сільської ради, де їм також підтвердили, що будинок не має власника та є покинутим. Після чого вони заселились та користувались будинком.

У 2002 році батьки позивача розлучились і батько виселився з будинку.

У 2012 році мати з сестрою та її сином також переїхали на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а позивач залишився проживати у даному будинку, проживає у ньому по сьогоднішній день та зареєстрований у ньому, як за місцем проживання, з 15.12.2003 року.

Право власності на даний будинок не зареєстровано.

Позивач вважає, що він добросовісно заволодів спірним майном, продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше 10 років, тому вважає, що в нього виникло право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю.

Від позивача ОСОБА_1 , 20.06.2019 року надійшла письмова заява, відповідно до якої він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача Хрестищенської сільської ради, 19.06.2019 року, надійшла письмова заява, відповідно до якої вона просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради, позов визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 81 ЦПК України) , є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, що підтверджується довідкою КПТІ «Інветаризатор» (а.с. 7).

Тобто даний будинок не має власника.

Згідно інформації Хрестищенської сільської ради в даному будинку зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , але фактично в будинку станом на 11.04.2019 року проживає ОСОБА_1 (а.с. 11).

Позивач проживає в даному будинку з 1997 року по теперішній час. Тобто строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.

З 2001 року пройшло більше 10 років, коли позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок А1 з надвірними будівлями: тамбур а, погріб Б, літній душ ОСОБА_6 , туалет Г, сарай Д, сінаж Е, колодязь К, ворота Н, огорожа Н1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить Хрестищенській сільській раді Красноградського району Харківської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 4-5, 76-83 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок А1 з надвірними будівлями: тамбур а, погріб Б, літній душ ОСОБА_2 , туалет Г, сарай Д, сінаж Е, колодязь К, ворота Н, огорожа Н1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить Хрестищенській сільській раді Красноградського району Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.

Суддя