Справа № 191/2280/19
Провадження № 2/191/572/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Лободи Т.О.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Раївської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку (пай), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Раївської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку (пай).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після смерті матері вона прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину. У 2019 році вона дізналася, що мати мала право на отримання земельної ділянки (паю), але з невідомих причин право власності оформлено не було. За життя ОСОБА_2 працювала в КСП «Революціонер» Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно листа від 10.06.2019 року №288/114-19 виданого Головним управлінням держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Синельниківському районі в державному акті на право колективної власності на землю КСП «Революціонер», який видано Новогнідською сільською радою та зареєстровано в Синельниківський районній раді народних депутатів від 14 липня 1995 року за №18 в списку - додатку до державного акту, який знаходиться у Відділі Синельниківського Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області значиться під №51 громадянка ОСОБА_2 . Таким чином вона має право на земельну частку (пай) як спадкоємець прав і обов`язків ОСОБА_2 , яка за життя своє право на одержання земельної ділянки (паю) не реалізувала.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Революціонер» Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, встановив наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.12.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №572.

Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, а також на права та обов`язки, які вона мала на час своєї смерті.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

Інших спадкоємців цієї ж черги або спадкоємців за заповітом судом не встановленою.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом Серії ВМА №648985 від 28.01.2009 року вбачається, що спадкоємцем всього майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її дочка ОСОБА_1 .

Також, судом було встановлено, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю Серії ДП СВ № НОМЕР_3 ОСОБА_2 включена до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Революціонер Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області за №51.

Даний факт також підтверджується листом від 10.06.2019 року №288/114-19, який видано Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Синельниківському районі, відповідно до якого в державному акті на право колективної власності на землю КСП «Революціонер», який видано Новогнідською сільською радою та зареєстровано в Синельниківський районній раді народних депутатів від 14 липня 1995 року за №18 в списку - додатку до державного акту, які знаходяться у відділі Синельниківського головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області значиться під №51 громадянка ОСОБА_2 .

Відповідно до Указів Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" та № 720/95 від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ Президента України № 720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі й пенсіонери, які раніше там працювали і залишаються його членами.

За змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Цим Указом встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови "Про судову практику справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз`яснив, що при вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України (1990 р)., Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК України.

У цьому разі слід враховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

ОСОБА_2 являлася членом КСП «Революціонер» і була включена у його списки на отримання земельного паю (№ п/п 51 списку) із земель КСП «Революціонер» Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, який додавався до державного акту на право колективної власності на землю. Однак з невідомих причин нею право власності оформлено не було.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що ОСОБА_2 за свого життя мала право отримати у власність земельну частку (пай) під час приватизації землі, що перебувала у користуванні власності КСП «Революціонер» Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області та її виділення в натурі. Проте вона не встигла реалізувати своє право до кінця в зв`язку зі своєю смертю.

Після її смерті право на отримання земельної частки (паю) перейшло до спадкоємців за законом, тобто до її дочки ОСОБА_1 .

За встановлених обставин, її права підлягають захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай).

Відповідно до Розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації №161-р від 03 березня 1997 року по паюванню земель КСП «Революціонер» затверджено розмір земельного паю площею 7, 92 га в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ч. 2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до цього ж пункту зазначеної постанови позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, (виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не| випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств (КСП) проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.99 р. № 1529/99. Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. № 720/95, в п. 1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена Постановою КМУ від 12.10.95 р. № 801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 набула право на отримання майнового паю (частки) площею 7,92 га.

Право на завершення процедури отримання цього майнового паю частки, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті.

Це право в порядку спадкування на загальних підставах перейшло до позивача як спадкоємця після померлої матері.

Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом з тим, за відсутності клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1217, 1218, 1219, 1220, ч.3 ст.1268, 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ч. 2 ст. 116 Земельного Кодексу України, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст. ст. 196-200, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 7,92 га умовних кадастрових гектарів із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Революціонер» Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

На рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г. В. Бондаренко