Справа № 344/5950/18
Провадження № 22-ц/4808/788/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря: Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Антоняка Т.М., постановлену 11 квітня 2019 року в м. Івано-Франківську, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії в.о. та заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 подав скаргу на дії в.о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

В обґрунтування вимог зазначав, що на виконанні Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходився виконавчий лист, виданий 02.11.2011 року Івано-Франківським міським судом, про стягнення з нього на користь ЗАТ «ОТП Банк» 1 309 751,59 грн заборгованості. 15.12.2015 року головним державним виконавцем Коцаном П.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.4 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». ТОВ «ОТП Факторинг Україна» цю постанову було оскаржено. Постановою в.о. начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. від 23.08.2017 року про результати перевірки законності виконавчого провадження визнано дії головного державного виконавця Коцана П.Б. такими, що вчинені з порушенням ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.12.2015 року, зобов`язано головного виконавця Стельмаха С.Л. вжити всіх заходів щодо повного фактичного виконання виконавчого провадження. Цього ж дня постановою заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. скасовано процесуальний документ «Постанову про закінчення виконавчого провадження» від 15.12.2015 року. Вважає дії в.о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. незаконними, оскільки останнім не аргументовано прийняті рішення, не вказано, в чому полягала незаконність дій державного виконавця при закритті провадження. Більше того, стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відомо про закінчення виконавчого провадження ще в березні 2017 року, а тому пропущено 10-денний термін для оскарження дій державного виконавця.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії в.о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. при винесенні 23.08.2017 року постанови про результат перевірки законності виконавчого провадження №31082840, постанов про скасування процесуального документу неправомірними. Скасовано постанови в.о. та заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богака Я.В. від 23.08.2017 року про результати перевірки законності виконавчого провадження та про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Зупинено виконавче провадження №31082840 з виконання виконавчого листа №2-153/2011 року, виданого Івано-Франківським міським судом 02.11.2011 року.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, в зв`язку із чим доводи скарги є обґрунтованими.

Не погодившись з ухвалою суду, вважаючи її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, представник Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу. Зазначає, що скасовуючи 23.08.2017 року постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.12.2015 року, в.о. начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богак Я.В. діяв законно, оскільки при перевірці за заявою стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виявлено ряд порушень. Зокрема, були відсутні підстави для закриття провадження, оскільки виконавчий документ не скасовано, а державним виконавцем проігноровано заяву стягувача та не виконано ухвалу суду від 22.06.2012 року про заміну сторони виконавчого провадження. Відтак, державним виконавцем Коцаном П.Б. не вчинено всіх дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», для повного та фактичного виконання рішення суду.

Крім того, безпідставним є і зупинення судом виконавчого провадження, оскільки це призведе до ухилення і невиконання боржником рішення суду.

Основним доводом задоволення скарги суд зазначає ненадання ними пояснень щодо необхідності проведення перевірки виконавчого провадження та обгрунтованості оскарженої постанови. Разом з тим, повістка про виклик до суду надійшла до виконавчої служби тільки 12.04.2019 року, тому їхній представник не був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта - Головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Кузик І.І. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила розгляд справи відкласти посилаючись на перебування у відпустці іншого представника- адвоката Гайдей В.В. При цьому доказів поважності причин відсутності останньої не представлено.

Враховуючи вищенаведене, необхідність дотримання судом строків розгляду справи, участь в судовому засіданні іншого представника скаржника, апеляційний суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. А відтак, і перешкод розглядові справи у відсутності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що в Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 31082840 з виконання виконавчого листа № 2-153/2011 року, виданого Івано-Франківським міським судом 02.11.2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» в солідарному порядку заборгованості в розмірі 164 808,59 доларів США та 6000 грн пені.

Постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківского МУЮ Коцана П.Б. від 08.02.2012 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості в розмірі 1 309 751,59 грн. В ході виконання 14.02.2012 року винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику. В подальшому 11.06.2012 року виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження №48447746 (а.с. 61).

Як вбачається з поданих до апеляційної скарги матеріалів, в липні 2012 року представник АТ «ОТП Банк» звертався до виконавчої служби з клопотанням про проведення заміни стягувача АТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 22.06.2012 року (а.с.62-63).

Встановлено, що 06.03.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» також зверталося до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в області з приводу проведення перевірки та надання інформації щодо виконавчого документа. Згідно відповіді ДВС від 16.03.2017 року його повідомлено, що 15.12.2015 року головним державним виконавцем Коцаном П.Б. на підставі п.4 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 6). При цьому докази направлення та отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» цієї відповіді чи постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні. Більше того, в цьому листі адресою заявника фактично вказано адресу для кореспонденції АТ «ОТП Банк» (м. Івано-Франківськ, вул. П.Орлика,8).

Матеріалами справи підтверджується, що 07.08.2017 року стягувачем подано скаргу начальнику Управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про проведення перевірки з метою встановлення місцезнаходження виконавчого документа. За результатом цієї перевірки 23.08.2017 року в.о. начальника Богаком Я.В. Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області визнано дії головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Коцана П.Б. по виконанню виконавчого провадження № 31082840 такими, що вчинено з порушенням вимог ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену останнім 15.12.2015 року та тимчасово передано виконавче провадження головному державному виконавцю Стельмаху С.Л. Зобов`язано його вжити всіх заходів щодо повного фактичного виконання виконавчого провадження (а.с. 4). Цього ж дня постановою заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Богаком Я.В. скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.12.2015 року.

Вважаючи дії державного виконавця та прийняті ним постанови незаконними ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою.

В силу положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту "а" частини першої, частини другої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За змістом статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 5 статті 74 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Разом із цим, сфера дії Закону України «Про виконавче провадження» охоплює більш широке коло відносин, порівняно з нормами ЦПК України, оскільки його приписи регулюють правовідносини, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду, передбачаючи при цьому можливість звернення не лише до суду, але й до органів ДВС.

З наведеного слідує, що стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей ЦПК України, норми якого забезпечують належне відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, хоча частина п`ята статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» і створює більш сприятливі умови для скаржника, але з огляду на передбачену частиною першою статті 127 ЦПК України можливість поновлення судом пропущеного строку для подання скарги на дії державного виконавця, скаржник, у випадку залишення його скарги без розгляду, не позбавлений права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) та у постанові від

22 квітня 2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 180/915/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи та скарги ОСОБА_1 про порушення свого права він дізнався після ознайомлення з матеріалами справи 23.04.2018 року( а.с. 1, 68). За таких обставин останній день строку на подання скарги до суду припадав на 3 травня 2018 року. Разом з тим, скарга подана 4 травня 2018 року.

Натомість, суд першої інстанції не перевірив чи з дотриманням строків, встановлених пунктом "а" частини першої статті 449 ЦПК України, стягувач звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Задовольняючи скаргу, міський суд виходив з того, що доводи скаржника стосовно неправомірності дій та бездіяльності державного виконавця є обґрунтованими, натомість представником державної виконавчої служби не надано жодних пояснень і доказів щодо правомірності вчинених дій.

Між тим, вказані висновки зроблено з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи.

Фактично суд першої інстанції самоусунувся від розгляду скарги, в своєму судовому рішенні обмежився загальними фразами і жодного аргументу на підтвердження доводів скаржника не навів.

В силу положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною першою ст. 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно роз`яснень абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02. 2014 року, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК (в редакції 2004 року), за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Скасовуючи постанову державного виконавця про результати перевірки законності виконавчого провадження, суд першої інстанції вищезазначене не врахував. А встановивши, що перевірка здійснена в зв`язку зі скаргою саме стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», не залучив останнє до участі в справі в якості заінтересованої особи.

Разом з тим, беручи до уваги ухвалу Івано-Франківского міського суду від 22.06.2012 року про заміну сторони виконавчого провадження, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є безпосереднім учасником виконавчого провадження (а.с. 64-65). Скаржник ОСОБА_1 має заборгованість перед останнім, тому вирішення даної справи по суті стосується також прав та обов`язків товариства.

Однак, судом першої інстанції стягувача не залучено до участі в справі, у зв`язку з чим він не був повідомлений про хід даної справи та результат розгляду її по суті. Тим самим його позбавлено права на судовий захист та надання певних пояснень суду стосовно обставин, котрі стосуються даної справи.

Більше того, суд розглянув скаргу за відсутності представника виконавчої служби, якого не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Так, як вбачається з штампу вхідної кореспонденції Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області повістка про призначене на 11.04.2019 року судове засідання отримана ним 12.04.2019 року (а.с. 69). Інші судові засідання (які йому передували), про які апелянт також не був належним чином повідомлений, відкладалися не з його вини, а з вини суду.

Відтак, допущена судом першої інстанції неповнота судового розгляду, не залучення до участі у розгляді справи всіх учасників виконавчого провадження унеможливлює вирішення скарги по суті судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання щодо наявності передбачених законом підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

А тому постановлена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 квітня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2019 року.