Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 544/2472/14-ц

провадження № 61-25982св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідач - Вікторійська сільська рада Пирятинського району Полтавської області;

третя особа - ОСОБА_4 ,

представник третьої особи - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року у складі судді Сайко О. О. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Кривчун Т. О., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, про визнання за ними у порядку спадкування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_5 відкрилась спадщина на зазначене домоволодіння, проте вони не можуть оформити у нотаріальній конторі право власності, оскільки правовстановлювальні документи на спадкове майно втрачено.

За викладених обставин позивачі просили визнати за кожним право власності по 1/2 частині житлового будинку літ. А-1, а загальною площею 110,7 кв. м, господарських будівель: гараж літ. Б, сарай літ. б, погріб літ. в, убиральню Г, огорожу № 1, яму вигрібну № 2, огорожу № 3, ворота № 4, що розташовані за вказаною вище адресою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року позов задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку літ. А-1, а, загальною площею 110,7 кв. м, житловою площею 62,2 кв. м, та господарських будівель: гараж літ. Б, сарай літ. б, погрів літ. в, убиральню літ. Г, огорожу № 1, яму вигрібну № 2, огорожу № 3, ворота № 4, що розташовані на АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку літ. А-1, а, загальною площею 110,7 кв. м, житловою площею 62,2 кв. м, та господарські будівлі: гараж літ. Б, сарай літ. б, погріб літ. в, убиральню літ. Г, огорожу № 1, яму вигрібну № 2, огорожу № 3, ворота № 4, що розташовані на АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та оформили право власності на частину спадкового майна: інших спадкоємців, зокрема тих, які мали б право на обов`язкову частку у спадщині, немає. За життя спадкодавець набув право власності на домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 1992 року, посвідченого секретарем сільської ради, проте відсутність оригіналів правовстановлюючих документів є перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право власності на це спадкове майно. Тому визнання за позивачами права власності на домоволодіння можливе лише у судовому порядку, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач визнав позов; третя особа ОСОБА_4 не підтвердила доказами перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 до його смерті та факт витрачання власних коштів на ремонт спірного домоволодіння. Також суд дійшов висновку, що справа не містить доказів належного повідомлення третьої особи про час і місце розгляду справи, проте зазначене порушення процесуального права не потягло за собою неправильне вирішення спору по суті заявлених вимог.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що договір купівлі-продажу ОСОБА_5 домоволодіння на АДРЕСА_1 не було зареєстровано у встановленому законом порядку; раніше зазначений будинок перебував у державній власності та органу місцевого самоврядування не передавався; суди не залучили до участі в справі Фонд державного майна України.

Відзивів (заперечень) на касаційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , на момент відкриття спадщини інших спадкоємців не було.

28 листопада 2014 року Пирятинська державна нотаріальна контора у листі № 1933/02-17 зазначила про те, що відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на будинок на АДРЕСА_1 у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на будинок та неможливістю встановити належність нерухомого майна на праві власності спадкодавцю.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі доказів, які суперечить іншим матеріалам справи.

Так, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що ОСОБА_5 за життя набув право власності на будинок на АДРЕСА_1 на підставі наявної у справі незасвідченої копії договору купівлі-продажу будинку від 11 травня 1992 року, укладеного між Пирятинською птахофабрикою та ОСОБА_5 , на звороті договору міститься відмітка (штамп) та печатка Лубенського міжміського бюро технічної інвентаризації.

Водночас, згідно з інформаційною довідкою приватного підприємства «Бюро послуг та консультацій» від 06 листопада 2014 року, правовстановлюючі документи на зазначене домоволодіння відсутні.

Також відповідно до довідки Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 19 листопада 2014 року № 535 земельна ділянка на АДРЕСА_1 не приватизована.

Згідно з частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суди першої та апеляційної інстанцій не з`ясували дійсні обставини справи, оскільки надані документи містять суперечливі відомості щодо виникнення за життя у ОСОБА_5 права власності на спірний будинок; не встановили факт реєстрації договору купівлі-продажу будинку від 11 травня 1992 року у виконавчому комітеті Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області відповідно до вимог частини другої статті 227 ЦК Української РСР, чинного на момент укладення спірного правочину; не витребували у Пирятинської птахофабрики (її правонаступника) відомості про те, чи укладався такий договір купівлі-продажу.

Крім того, позивачі не позбавлялися права отримати належно засвідчену копію договору купівлі-продажу у Пирятинської птахофабрики (її правонаступника), заявити клопотання про витребування доказів судом.

Отже, правильне вирішення спору щодо права позивачів на спадщину після смерті ОСОБА_5 відповідно до статті 1216, 1218 ЦК України неможливе без встановлення наявності у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок та усунення сумнівів щодо поданих у справі доказів.

Оскільки позивачі зобов`язані повідомити суд про спір з іншими особами, суд має залучити до участі у справі всіх осіб, що заперечують право спадкування.

Необхідність встановлення наведених обставин, ураховуючи передбачені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, позбавляють Верховний Суд можливості вирішити справу по суті заявлених вимог та зумовлюють необхідність направлення справи на новий розгляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, то касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

З огляду на висновок по суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров