Справа № 461/4657/18 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/277/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього заборгованість за договором про надання кредиту № б/н від 13 березня 2014 в розмірі 77628,08 грн. та понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»покликалося на те, що згідно кредитного договору № б/н від 13 березня 2014 відповідачу було надано кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатив. В зв`язку із порушенням відповідачем боргових зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2018 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно встановлених обставинах справи. Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, що банком пропущено строк позовної давності.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Звертає увагу, що за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України), щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору або не після несплати чергового платежу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та позицією Верховного Суду по справі № 591/8058/15-ц від 1 березня 2018 року.

Згідно з довідкою про карти клієнта видані за договором картка за № НОМЕР_1 була надана клієнту 13.03.2014 року - зі строком дії до 01/18, тобто до 31 січня 2018 року.

Враховуючи вищезазначене та керуючись правовою позицією Верховного Суду, вважає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31 січня 2018 року. Банком подано позовну заяву до суду у 2018 році, тобто в межах строку позовної давності.

Вищевказані обставини та факти судом не досліджені й залишені поза увагою.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно кредитного договору № б/н від 13 березня 2014 відповідачу було надано кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, відповідач, який є учасником бойових дій, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатив, станом на 04 червня 2018 року допустив заборгованість в сумі 44728,08 грн з яких 2421,49 грн. - заборгованість за кредитом; 66 657,22 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 376,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 4172,77 грн. - штрафи.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суд виходив з тих обставин, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України, а також ним не наведено поважності причин пропуску такого строку.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з заявою про застосування строку позовної давності в даній справі.

Відповідно до ч. 1, ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж за кредитним лімітом був здійснений ОСОБА_1 09 лютого 2015 року. З того часу відповідач припинив виконання будь яких зобов`язань за кредитним договором, чим порушив їх умови, у зв`язку з чим у позивача саме з цього моменту виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав відповідачем.

Отже, строк для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості сплив у 09 лютого 2018 року. Банк звернувся з позовом 26 червня 2018 року - за межами загального строку позовної давності.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що банк своєчасно не скористався правом стягнення заборгованості в судовому порядку в строки, визначені законодавством і, як наслідок, пропустив позовну давність для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено.

Будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» пропустилострок позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.