Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення сторін по справі в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/10928/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути із неї заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2011 у розмірі 88550, 78 грн. та судові витрати. На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 30.03.2011 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір із відповідачкою, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позичальник зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 02.07.2019 утворилась заборгованість, у розмірі 88550, 78 грн, з яких: 37501, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22100, 61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 23955, 87 грн. - нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 300,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4192, 89 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки в добровільному порядку відповідачка зобов`язання не виконує, позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.03.2011 року у розмірі 83857 грн. 89 коп. та судовий збір у розмірі 1819, 19 грн. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнутої суми і ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір заборгованості. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що вона має скрутне матеріальне становище у зв`язку із погіршення стану здоров`я, а тому не має можливості сплачувати борг за кредитним договором. Крім того, заперечує щодо нарахування суми пені.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема вказує, що відповідачці неодноразово здійснювався перевипуск кредитної картки та з часу її отримання кредитний ліміт було збільшено до 25 000 грн. Крім того вказує, що відповідачкою було оформлено 5 кредитів за послугою «Оплата частинами», для погашення яких були встановлені регулярні платежі шляхом здійснення щомісячного списання коштів з кредитної картки. Вказує, що у зав`язку із наведеним заборгованість за тілом кредиту збільшилась внаслідок включення до нього неповернених вчасно платежів.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 30.03.2011 між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації /а.с. 15/.

В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 25 000 грн, про що відповідачка не заперечує. Окрім того тіло кредиту збільшилась внаслідок включення до нього неповернених вчасно платежів за 5-ма кредитами.

У анкеті- заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданого Банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 02.07.2019 становить 88550, 78 грн, з яких: 37501, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22100, 61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 23955, 8745 грн. - нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 300,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4192, 89 грн. - штраф (процентна складова).

Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по кредитному договору не виконує належним, Банк звернувся до суду із відповідним позовом.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по кредитному договору у зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальником. Стягуючи із відповідачки заборгованість по тілу кредиту, простроченому тілу кредиту та пені, суд виходив із роз`яснень, викладених в постанові Верховного Суду від 21.01.2018 по справі № 554/2743/14.

Колегія суддів апеляційного суду не в повному обсязі погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначені висновки викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), які обгрунтовано врахував суд першої інстанції

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справ №342/180/17) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт, Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах № 6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що стягуючи з ОСОБА_1 суму заборгованості по пені, суд першої інстанції на вказані положення уваги не звернув, а відтак припустився помилки.

Окрім того, доводи позивача щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом становить собою заборгованість за тілом кредиту, до того ж, заборгованість за тілом кредиту в сумі 59602, 02 грн (22100, 61 грн + 37501, 41 грн) не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувалася відповідачка.

Оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача, тому колегія суддів вважає, що Банком не доведено обов`язку сплати відповідачкою суми пені та простроченої заборгованості за тілом кредиту, оскільки вказані умови не містяться у Анкеті-заяві, яку підписувала позивачка.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та пені є помилковими, а позовні вимоги Банку в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню в частині визначення розміру заборгованості.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2019 року скасувати в частині стягнення заборгованості по пені та за простроченим тілом кредиту в загальному розмірі 46 356,48.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 01.11.2019

Головуючий Судді