УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження за позовною заявою

22 жовтня 2019 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», в якій просить визнати дії головного лікаря КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» неправомірними та зобов`язати посадових осіб КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» зняти її з обліку КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», оскільки з 1994 року по сьогоднішній день вона не зверталася за психіатричною допомогою до спеціалістів КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради».

Під час вирішення питання про відкриття провадження встановлено, що заявлені у позові вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.20 КАС України «Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів», місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті (ч.2 ст.20 КАС України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.6 ст. 13 «Обов`язковість судових рішень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №905/2087/17 зазначено наступне: «господарський процесуальний кодекс та Закон України «Про виконавче провадження» передбачають порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час примусового виконання ними судових рішень і лише до судового органу, який видав виконавчий документ.

Згідно з положеннями частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси».

Цивільний процесуальний кодекс, як і господарський процесуальний кодекс України, передбачає порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час примусового виконання ними судових рішень і лише до судового органу, який видав виконавчий документ.

Таким чином, згідно правового висновку, який міститься в постанові Великої Яалати Верховного суду, в разі, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або охоронювані законом інтереси, їх оскарження має відбуватися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій, під час виконання яких виник спір.

Згідно ч.ч.7-9 ст.16 Закону України «Основ законодавства України про охорону здоров`я», керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства.

Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Типової форми контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, що діє в організаційно-правовій формі казенного або комунального некомерційного підприємства, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №792, за цим контрактом керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством з метою забезпечення виконання його статутних завдань, надання належної, якісної та кваліфікованої медичної допомоги, ефективної діяльності підприємства, раціонального використання і збереження закріпленого за підприємством майна, а орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника.

Враховуючи викладене, керівник комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», дії якого позивач ОСОБА_1 просить визнати неправомірними, є суб`єктом владних повноважень, та надаючи органу досудового розслідування відповідну інформацію про перебування позивача на обліку з приводу психічного захворювання, фактично вирішує питання про права та обов`язки позивача.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відмова у відкритті провадження у справі не є обмеженням у доступі до правосуддя, оскільки для вирішення спору позивачу необхідно звернутися до відповідного адміністративного суду.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.4, 19, 186 ЦПК України, ст.ст.4, 5, 9, 20 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради», третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвала не буде скасована.

Суддя О.М. Борєйко