Провадження №2-з/523/29/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.

розглянув в відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на нерухоме майно:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Свою заяву обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 буде поданий до суду позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Окрім того зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову, вказаних в ст. 150 ЦПК України, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефектний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ст. 150 ЦПК України зазначені види забезпечення позову, у тому числі накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться в нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже обов`язком позивача є доведення правових підстав його заяви про забезпечення позову. При цьому наявність чи відсутність у відповідача майна або грошових коштів в певний момент часу, до ухвалення судового рішення, не є однозначним доказом неможливості виконання судового рішення добровільно відповідачем або в примусовому порядку.

Крім цього предметом даного спору саме позивачем визначено взаємні права і обов`язки сторін за договором позики, а не спір сторін щодо відповідної нерухомої речі.

Так позика може бути бланкетною саме внаслідок дій кредитора. Договір позики належить до реальних договорів та є укладеним з моменту передання речі кредитором.

Тому відсутність матеріально-правового зв`язку між позикою і речовими правами відповідачки є безпосереднім наслідком дій позивача. При цьому заявником не надала суду доказу того, що позика не перевищує вартості квартири відповідачки.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з цим сторони спору та їх представники повинні враховувати, що в п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засадам цивільного судочинства передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Отже, аналізуючи зазначені правові норми, та враховуючи, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення суду, доказу того, що позика не перевищує вартості житлового будинку відповідачки, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.10.2019 року.

Суддя