Справа № 643/4186/19
Провадження № 2/643/2929/19
25.10.2019 року Московський районний суд міста Харків
в складі: головуючого судді - Букреєвої І.А.,
за участю секретаря судових засідань - Воловод К.А. ,
представника позивача адвоката Цимбалюка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Московського районного суду міста Харків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , Четверта Харківська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в обґрунтування якого посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , 1927 року народження, у зв`язку зі смертю якої відкрилася спадщина на належну їй частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2006 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2012, позивач стверджує, що належним чином прийняла спадщину після смерті своєї рідної бабусі ОСОБА_3 у розмірі 3/4 частки зазначеної квартири. Іншу часту, у розмір 1/4 частин успадкував чоловік померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , 1920 року народження, який на час смерті спадкодавця був зареєстрований з нею за однією адресою та за життя свою частку к праві на спадщину після смерті дружини належним не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належні йому частки у праві спільної часткової власності на кв. АДРЕСА_1 у розмірі прийнятих, але не оформлених 1/4 частин після смерті своєї дружини та 1/2 частина на підставі приватизаційного свідоцтва про право власності. Позивач стверджує, що є єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за законом четвертої черги, поза як інших спадкоємців у померлого не було, а вона, як єдина рідна йому особа, починаючи з грудня 2006 року проживала спільно в тому числі з ним за однією адресою, здійснювала за ним догляд і піклування та дбала про його майно, склад якого збільшився за час їх спільного проживання, в тому числі у зв`язку з їх придбанням позивачем. Позивач вважає, що своєчасно та у передбачений законом спосіб прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спільно з ним проживала на час його смерті більше п`яти років поспіль, однак реєстрацію місця проживання не здійснила. За фактом звернення в 2017 року до Четвертої ХДНК із завою щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач отримала постанову від 05.09.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в тому числі з підстав відсутності спільної із спадкодавцем реєстрації місця проживання та відсутності доказів, які підтверджують факт родинних відносин.
У зв`язку з чим просить, встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , з грудня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою: АДРЕСА_2 та визначити за нею, ОСОБА_1 право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 тавизнати за ОСОБА_1 право власностів на 5/8 частин зазначеної квартири.
Ухвалою Московського районного суду міста Харків від 21.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в загальному позовну провадженні.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, які стосуються предмету доказування та вказала суду про наявність у неї захворювання "розсіяний склероз", яким обумовлюються неточності її пояснень щодо обставин спільного проживання з померлим ОСОБА_4
Представник позивача - адвокат Цимбалюк С.В. в судовому засіданні позовні підтримав повністю та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позов за змістом якого проти задоволення позову заперечував та вказував на підстави такого заперечення, які на думку представника відповідача є недоведеними і не встановленими.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив.
Представник третьої особи - Четвертої ХДНК в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив.
Зі згоди позивача, суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності реєстраційний №5 НОМЕР_1 , виданого 31.03.2006 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління комунального майна та приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради, власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , вбачається, що 14.05.1976 року між ОСОБА_4 , 1920 року народження та ОСОБА_5 , 1927 року народження, було зареєстровано шлюб, актовий запис №623. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_6 ".
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 роки померла ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина до складу якої входила Ѕ частина кв. АДРЕСА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.09.2012 державним нотаріусом Першої ХДНК Лисенко Г.М., на підставі заповіту, посвідченого 07.06.2006 Одинадцятою ХДНК, реєстровий №3-603, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано на ѕ успадкованих часток майна, а саме: кв. АДРЕСА_1 .
Інша частка, що лишилася не оформленою після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частин кв. АДРЕСА_1 , була фактично прийнята і успадкована в порядку ст.ст. 1241, 1268 ЦК України, чоловіком померлої ОСОБА_4 , який на час смерті своєї дружини ОСОБА_3 досяг пенсійного віку (9о років), тобто був непрацездатною особою, яка мала обов`язкову частку у спадщині.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_4 від 01.02.1992, свідоцтвом про шлюб позивача серії НОМЕР_5 від 11.12.2009 та листом Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГУ ТУЮ у Харківській області від 15.03.2017 №2356/15.10.04.06.
Таким чином, факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 , як між бабусею і онукою відповідно, підтверджується належними документами.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 09.03.2012 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 91 рік помер ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина до складу якої входила 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 та речі домашнього вжитку, з яких Ѕ частина належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 31.03.2006, а 1/8 частина в порядку спадкування обов`язкової частки, яка лишилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим розглядом не встановлено фактів посвідчення заповітів від імені ОСОБА_4 або спадкоємців за законом першої, другої або третьої черг.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2017 року, складеної державним нотаріусом Четвертої ХДНК Козелько Т.М., нотаріусом прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 з підстав того, що ОСОБА_1 не була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час смерті та не надано документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.
Свідок ОСОБА_7 , допитаний 30.07.2019 в судовому засіданні пояснив суду, що є сусідом позивача, оскільки мешкає в кВ. АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 , особисто знає позивача та померлих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Неодноразово був свідком того, як позивач прямувала до квартири АДРЕСА_6 для проживання і поверталася з неї у справах наступного дня. Знає, що у квартирі АДРЕСА_6 проживала рідна бабуся позивача, яка була одружена з ОСОБА_8 . стверджував, що факт проживання позивача в квартирі АДРЕСА_6 за його спостереженнями розпочався в 2007 році і тривав після смерті бабусі і дідуся. При їх житті його невідомі будь-які обставини, які свідчили б про невдоволення Матюхіних фактом проживання з ними їх онуки.
Свідок ОСОБА_9 , допитана 25.10.2019 в судовому засіданні пояснила суду, що мешкає в кв. АДРЕСА_7 на першому АДРЕСА_8 АДРЕСА_5 та є сусідкою позивача ОСОБА_1 і померлих в 2011 та в 2012 роках ОСОБА_3 , яку вона особисто знала як "бабу ОСОБА_10 ", та ОСОБА_4 , особисто їх знала і за їх життя спілкувалася з ними. Стверджувала, що позивач ОСОБА_1 розпочала проживати зі своєю бабусею ОСОБА_3 ще коли позивач була в підлітковому віці. З того часу вона знала про факт її проживання в квартирі разом зі своїми рідними. При спілкуванні з померлим ОСОБА_4 він ніколи не скаржився на факт проживання онуки його дружини - позивача ОСОБА_1 , ставився до неї дружньо і по родинному тепло, оскільки вони дбали один про одного. Після смерті баби ОСОБА_11 та ОСОБА_12 саме позивач ОСОБА_1 займалася їх похованням та була присутня на похоронах.
Свідок ОСОБА_13 , допитана 25.10.2019 в судовому засіданні пояснила суду, що мешкає в кв. АДРЕСА_9 та є сусідкою позивача ОСОБА_1 і померлих в 2011 та в 2012 роках ОСОБА_3 , яких вона особисто знала і за їх життя спілкувалася з ними. Факт проживання позивача ОСОБА_1 з померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вона підтверджує, оскільки особисто спостерігала за даною обставиною і знала про неї від померлих, з якими спілкувалася на лавці біля будинку. Про обставини поховання Матюхіних їй нічого невідомо, оскільки на похоронах вона присутньою не була.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду Украйни від 30.05.2005 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування", судам при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно врахувати правила частини другої статті З СК про те що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з п. 23 ППВСУ від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Положеннями ст. 1 Закону України "Про Всеукраїнський перепис населення" передбачено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.
Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Від факту, який просить встановити позивач, залежить виникнення у останньої права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виходячи з положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що встановлення факту, про який зазначає позивач, хоча прямо і не передбачено положеннями ст. 315 ЦПК України, проте не суперечить чинному законодавству та завданням справедливості цивільного судочинства.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо доведеності факту проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_4 у період з грудня 2006 року по момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки даний факт підтверджується зібраними у справі письмовими доказами та показаннями свідків.
При прийнятті рішення щодо задоволення позову в цій частині суд керується також правовим висновком Верховного Суду у постанові від 10.01.2019 року по справі №484/747/17 згідно якого, реєстрація спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.
Вирішуючи питання щодо можливості визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до наступних висновків.
Згідно з п. 23 ППВСУ від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Зі змісту дослідженої судом постанови складеної 05.09.2012 року державним нотаріусом Четвертої ХДНК Козелько Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою до її складання слугувало те, що заявником ОСОБА_1 не надано нотаріусу зокрема документів, які підтверджують факт родинних відносин або факт спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки судом факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , у період з грудня 2006 року по 06.03.2012 року, встановлено, тобто усунуто недолік, який слугував для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості, як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом повторно звернутися до нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, що у свою чергу виключає можливість суду у вирішенні і розгляду вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ :
Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з грудня 2006 року по 06 березня ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою : АДРЕСА_2 .
У визнанні за ОСОБА_1 права власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року

Суддя І.А. Букреєва