ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5415/19 Справа № 210/3875/17 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі, відомості про складання повного тексту судового рішення відсутні,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Сітісервіс - КР», про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 що розташована поверхом вище у цьомуж будинку .

22 серпня 2017 року відбулось залиття кухні та ванної кімнати в квартирі позивача з вини відповідача, що підтверджується актом про залиття, складеного працівниками ООО «Сіті Сервіс КР».

Висновком експерта з питань будівельно-технічної експертизи №27-18 від 01 червня 2018 року встановлена вартість ремонтно-відновлюваних робіт після залиття кватири АДРЕСА_1 в сумі 14818 грн.

Після уточнення позовних вимог у листопаді 2018 року, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду завдану залиттям квартири в сумі 14818 грн. та судові витрати за проведення експертизи та сплаті судового збору з отриманням реєстраційної довідки 1700 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом в порушення вимог процесуального законодавства не взято до уваги, як належний та допустимий доказ акт про затоплення 22 серпня 2017 року квартири позивача, в якому зазначена причина залиття аварійна ситуація (тріщина в гофрі унітазу) в квартирі відповідача. Також судом проігноровано, що в акті містяться відомості про обсяги залиття. Про наявність мокрих стін також підтвердили свідки, що було проігноровано судом. Факт затоплення відповідачами не спростований. Судом невірно надана оцінка її поясненням. Оскільки затоплення відбулось із вечора 21.08.2017 року, а акт складений 22.08.2017р. При складанні акту та відвідуванні квартири відповідача наслідки залиття було убрано. Вологі килими квартиранти відповідача виносили на вулицю, та до ранку при обстежені квартири та складанні акту поверхня підлоги була прибрана. Висновок суду, що тріщина в гофрі унітазу не може дати таких обсягів залиття є припущенням, яке не гуртується на жодному доказі, що спростовується висновком експерта.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначила, що при обстеженні наслідків залиття нею було запропоновано позивачці два варіанти відновлення пошкодженого майна, проте вона відмовилась не бажаючи фінансового приймати участь в ремонтних роботах з урахуванням фізичного зносу приміщень. Посилається, що на час залиття була власником, проте квартиру здавала в оренду з квітня 2017 року. Крім того, позивач не проводила ремонтні роботи в квартирі, через що стан її приміщень є незадовільним. Акт про залиття не відповідає вимогам законодавства, тому є неналежним та не допустимим доказом. Просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що при обстеженні її квартири майстром відповідача дійсно повідомлено, що роботи по усуненню наслідків буде багато та їх вартість значна. Вона отримує пенсію в сумі 1500 грн. та не має можливості сплачувати за ремонтні роботи, ніколи не відмовлялась від ремонтних робіт, які їй пропонувала відповідач.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, наданого відзиву та відповіді на нього, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири, що розташована на 2 поверсі 5 поверхового будинку за адресою АДРЕСА_1 , (а.с.5).

Працівниками ООО «Сіті Сервіс КР» у складі членів комісії начальника дільниці, старого майстра та майстра дільниці №4 22.08.2017 року складений акт про залиття квартири АДРЕСА_1 . В акті зазначена причина залиття, що трапилась в системі водовідведення квартирної розводки в квартирі АДРЕСА_2 ( тріщина гофри біля унітазу). (а.с.7).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 12 вересня 2017 року видно, що власником квартири АДРЕСА_2 з 09 серпня 2017 року є ОСОБА_2 (а.с.8).

Висновками судової будівельно-технічної експертизи №27-18 від 01 червня 2018 року, проведеної на підставі ухвали суду судовим експертом ОСОБА_3 визначена сума матеріальної шкоди, завданої власнику квартири квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 залиттям кухні та ванної кімнати в сумі 14818 грн. (а.с.54-74 ).

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що актом про залиття квартири та висновком експерта не встановлена винна особа в залитті, не встановлена причина та джерело затоплення, а також час затоплення, не зазначено площі залиття, позивач не робила поточний ремонт оселі тривалий час, що є причиною відлущення краски, тому дійшов висновку, що позивачем не доведені заявлені вимоги.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спір між сторонами виник з приводу відшкодування завданої позивачу шкоди через залиття її квартири 22 серпня 2017 року мешканцями квартири розташованої поверхом вище.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Колегія суддів з огляду на матеріали справи вважає доведеним факт затоплення квартир позивачаАДРЕСА_1 , розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 , через виявлене пошкодження системи водовідведення в квартирі АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76?80 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно- правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегією суддів досліджено зібрані у справі докази в їх сукупності, які доводять факт залиття квартири позивача з квартири відповідача та не спростовані відповідачем в ході розгляду справи, а навпаки визнано відповідачем, о підтверджується наданим відзивом на апеляційну скаргу, у якому відповідач, визнаючи провину затоплення добровільно пропонувала провести в квартирі позивача ремонтні роботи.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції, про недоведеність ОСОБА_1 заявлених вимог.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як видно з Акту про залиття квартири складеного 22 серпня 2017 року комісією ТОВ «Сіті Сервіс КР» про залиття квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що на час огляду 22.08.2017 року наявні сліди залиття в кухні - стеля, стіни клейові та олійне фарбування - відшарувалося. В акті зазначена причина залиття, що трапилась в системі водовідведення квартирної розводки в квартирі АДРЕСА_2 ( тріщина гофри біля унітазу). (а.с.7).

Також як факт так і обсяг завданих в результаті залиття збитків, доводиться висновком судової будівельно-технічної експертизи №27-18 від 01 червня 2018 року, проведеної на підставі ухвали суду судовим експертом Бихно М.В. У якому при обстеженні предмету дослідження, судовим експертом 04 травня 2018 року у присутності як позивача так і відповідача проведено візуальне обстеження, із фото фіксацією та проведено необхідні виміри пошкоджених поверхонь лазерним світловіддалеміром, що на переконання колегії суддів є належним, прийнятним та допустимим доказом, який у сукупності з іншими матеріалами справи доводить наявність факту затоплення, обсяг пошкодженого майна та вартість завданих позивачу матеріальних збитків. Колегія суддів приймає, зазначені вище докази, як належні та допустимі.

Посилання відповідача та висновок суду першої інстанції що пошкодження в квартирі позивача виникли через тривале не проведення ремонтних робіт в її оселі, колегія суддів не може погодитися із цим висновком, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог.

Так, як видно з висновку судового експерта, при проведені розрахунку завданих залиттям кухні та санвузлу збитків власнику квартири АДРЕСА_1 , ним проведено урахування відсотку фізичного зносу житлової квартири визначений на рівні 41% (а.с.58).

Відповідачем не надано жодного доказу на спростування вартості відновлюваного ремонту та завданих збитків позивачу, що є його процесуальним обов`язком.

Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 12 вересня 2017 року власником квартири АДРЕСА_2 з 09 серпня 2017 року на час залиття квартири позивача 22 серпня 2017 року була відповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Власник несе тягар утримання майна відповідно положення ст.322 ЦК України.

Частина 5 ст.319 ЦК України передбачає, що власник не може використовувати прав власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідач ОСОБА_2 , як власник квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над квартирою позивача в якій відбулась аварійна ситуація в системі водовідведення 22 серпня 2017 року має обов`язок по належному користуванню та утриманню майна, власником якого є, тому саме вона повинна відшкодувати завдані збитки залиттям позивачу. Посилання на проживання в квартирі інших осіб по договору оренди не має правового значення. Окрім того, наданий відповідачем договір оренди житла від 20 квітня 2017 року передбачає строк його найму квартири відповідача до 20 червня 2017 року, проте залиття квартири позивача відбулось 22 серпня 2017 року, тобто строк дії укладеного договору найму закінчився.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Оскільки не містить висновки та мотиви суду стосовно заявлених позовних вимог, які повинні ґрунтувалися на поданих сторонами та досліджених доказах.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено без повного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, із порушенням норм матеріального законодавства, тому підлягає скасуванню на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягненню з ОСОБА_2 на її користь у відшкодування завданих залиттям збитків в сумі 14818 грн.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом вимог ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.14). Крім того за проведення висновку експерта нею сплачено 1000 грн, згідно квитанції від 04 травня 2018 року (а.с.85), а також здійснено витрати адміністративного збору за отримання інформаційної довідки з реєстру прав на нерухоме майно за відповідачем в сумі 40 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 20109 року позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, який піддягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 960 грн., згідно положення п.п. 9 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно розрахунку (640х150%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування збитків завданих залиттям квартири 14818 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн), у відшкодування судових витрат 1680 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 960,00 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: