Провадження № 2/761/2438/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Піхур О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мусійчук В.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано позов ОСОБА_3 (далі -позивач) до ОСОБА_4 (далі-відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року у справі №761/22461/16-к було засуджено відповідача за ч.1 ст. 121 КК України за нанесення позивачу тяжких тілесних ушкоджень, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. На час ухвалення вироку у справі відповідач частково відшкодував позивачу витрати, пов`язані з лікуванням. Між позивачем та відповідачем під час розгляду справи була укладена домовленість про те, що в подальшому відповідач зобов`язується відшкодувати позивачу витрати в повному обсязі до 30.12.2017 року, про що була написана 17.05.2017 року розписка, в якій відповідач визнав суму в розмірі 90000,00 грн., витрачену позивачем на медичну допомогу. Проте, із суми 90000,00 грн. відповідачем було виплачено тільки 14000,00 грн. Решта коштів 76000,00 грн. відповідачем не виплачена. Крім того, позивач зазнав моральної шкоди в зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, яку він оцінює в 115000,00 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 76000,00 грн., моральної шкоди в розмірі 115000,00 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою судді від 19.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 115000,00 грн., суду пояснив, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату 90000,00 грн. була щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що 14.01.2017 року одружились з позивачем, а проживали разом ще з 05.03.2016 року. Їй відомо про обставини кримінального провадження, позивач після тих подій 10 днів перебував в лікарні, а потім вдома ще 1,5 місяці, дуже погано себе почував. Також свідок пояснила, що наскільки їй відомо в суму домовленості між позивачем та відповідачем 100000,00 грн. входило відшкодування як матеріальних так і моральних збитків.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, повно та всебічно дослідивши надані у справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року у справі №761/22461/16-к було засуджено відповідача за ч.1 ст. 121 КК України за нанесення позивачу тяжких тілесних ушкоджень, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2018 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2018 року залишено без змін.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

17.05.2017 року відповідачем написана розписка про те, що він зобов`язується виплатити позивачу грошову суму в розмірі 90000,00 грн. до 30.12.2017 року в рахунок компенсації збитків у зв`язку зі скоєним злочином.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Згідно до виписки з історії хвороби №1803/102129 позивач перебував на лікуванні з 20.04.2016 року по 29.04.2016 року у Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» з діагнозом : ножове поранення правої скроневої ділянки. Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Внутрішньомозкова гематома правої скроневої долі. Вдавлений перелом правої скроневої кістки.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст. 1177 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, те, що позивачу незаконними діями відповідача, що підтверджується вироком суду, було завдано матеріальну та моральну шкоду, але на підтвердження розміру матеріальних та моральних збитків позивачем не надано жодного доказу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 76000,00 грн. - суми, що була визначена між позивачем та відповідачем в якості відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди, що так підтверджено розпискою та показами свідка.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн. (704,80+704,80).

Керуючись ст. ст. 3-5, 7-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 110, 134, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України; ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму відшкодування завданої шкоди в розмірі 76000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1409,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2019 року.

Суддя