ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3231/18
Провадження № 22-ц/4820/1215/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» про зобов`язання встановити лічильник газу, стягнення надмірно сплачених коштів за послуги з газопостачання та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Андрощука Є.М. від 03 травня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору найму житла від 02.03.2017 року, ця квартира належить його матері. У 2018 році у будинку, де він проживає, встановлено загальнобудинковий лічильник, хоча збори власників квартири не проводились і таке рішення не приймалось. 26.09.2018 року, 18.10.2018 року він звертався до Старокостянтинівської філії ПАТ «Хмельницькгаз» із заявами щодо незаконності встановлення лічильника газу у будинку та проведення розрахунку за надання послуг з газопостачання, на які відповідач вказав про законність своїх дій. Позивач вважає, що має право на встановлення індивідуального лічильника газу і таке встановлення відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» здійснюється безкоштовно за рахунок суб`єкта господарювання, а відповідач порушує його права. З червня 2018 року по жовтень 2018 року йому нараховано до сплати та сплачено ним 518,58 грн., а по попередньому тарифу він мав би сплатити за вказаний період 86,10 грн., тому ним здійснено переплату 432,48 грн. Такі незаконні дії відповідача призвели до загострення у нього гіпертонічної хвороби, внаслідок чого він був направлений на лікування до терапевтичного відділення в/ч НОМЕР_1 , чим завдано йому моральну шкоду, яку він оцінив в 8500 грн.

Тому просив зобов`язати відповідача встановити безкоштовно лічильник газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодувати надмірно сплачені кошти за послуги з газопостачання у розмірі 432,48 грн., відшкодувати моральну шкоду розмірі 8500 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, суд не врахував, що Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено право споживачів природного газу фізичних осіб (населення) на встановлення індивідуальних лічильників газу. Вважає, що порушується його право на першочергове встановлення лічильника як учасника бойових дій, що має право на першочергове обслуговування підприємствами житлово-комунального господарства. Не враховано, що йому завдано моральної шкоди відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» вважає рішення суду законним, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що право позивача не порушено, оскільки не настала кінцева дата строку для встановлення йому лічильника газу. Крім того, відповідач не може відступити від норм постанови НКРЕКП від 24.03.2016 року №413, яка є обов`язковою для виконання ПАТ «Хмельницькгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку у будинку, в якому проживає позивач. Водночас позивач може самостійно встановити індивідуальний лічильник газу з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід частково скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 проживає на підставі договору оренди житла у квартирі АДРЕСА_3 та є споживачем природного газу у ПАТ «Хмельницькгаз», що використовується ним лише для приготування їжі. На його ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 , за яким проводяться нарахування та оплата за споживання природного газу.

У багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 оператором ГРМ ПАТ «Хмельницькгаз» у червні 2018 року встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача не порушено, оскільки не настав кінцевий строк для встановлення йому індивідуального лічильника газу, а законом не передбачено права позивача як учасника бойових дій на невідкладне встановлення індивідуального лічильника газу. Позивачу фактично зроблено перерахунок плати за споживання газу по нормах споживання як у разі відсутності лічильника, тому підстав для стягнення надміру сплачених коштів та моральної шкоди за її недоведеності нема.

Проте погодитись з такими висновками у повному обсязі не можна, зважаючи на таке.

Згідно з частиною першою ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

За змістом ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - це фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу, а відповідач ПАТ «Хмельницькгаз» - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачання.

Відповідно до частини першої, другої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів.

Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців.

Згідно приписів статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 01 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 01 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.

Суд першої інстанції, вказуючи про те, що право позивача на цей час не порушене, не врахував, що ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Хмельницькгаз» із заявою про безкоштовне встановлення квартирного приладу обліку споживання природного газу, на що отримав відмову ПАТ «Хмельницькгаз» з тих підстав, що у будинку АДРЕСА_4 вже встановлено будинковий вузол обліку природного газу, і облік газу забезпечено.

Таку ж позицію про неможливість встановлення за кошт відповідача індивідуального лічильника газу позивачу і в строк до 01 січня 2021 року викладено відповідачем у відзивах на позов на та апеляційну скаргу.

Проте, зміст статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшуковувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.

При цьому норми цього Закону мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Такий же правовий висновок про те, що стаття 6 даного Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку, зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року ( справа № 214/2435/17).

Отже, встановлення ПАТ «Хмельницькгаз» в будинку по АДРЕСА_4 , в якому проживає позивач, будинкового приладу обліку природного газу, не звільняє його з урахуванням вимог цього Закону, від обов`язку встановити індивідуальний лічильник газу позивачу.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів.

Саме на відповідача покладено обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів до залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Висновок суду про те, що звернення позивача з цим позовом є передчасним через пролонгацію суб`єкту господарювання до 01 січня 2021 року терміну для забезпечення встановлення лічильників газу споживачам є безпідставним, оскільки зазначена обставина не може обмежувати право позивача як споживача на встановлення у будь-який час індивідуального приладу обліку природного газу до закінчення вказаного терміну.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного суду у справі № 212/5712/17, постанова від 20.02.2019 року.

Крім того, позиція відповідача про неможливість встановлення індивідуального лічильника газу позивачу за наявного загальнобудинкового приладу обліку природного газу та неможливість відступити від положень постанови НКРЕКП від 24.03.2016 року №413, цілком свідчить про те, що право позивача вже порушене, а відтак підлягає захисту у обраний ним спосіб.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що відмова ПАТ «Хмельницькгаз» встановити індивідуальний лічильник у належній позивачу квартирі на цей час не порушує право позивача.

Водночас обґрунтованими є висновки суду про те, що позивачу фактично зроблено перерахунок плати за споживання газу по нормах споживання як у разі відсутності лічильника, тому підстав для стягнення надміру сплачених коштів та моральної шкоди за її недоведеності нема.

З врахуванням наведеного рішення в частині відмови у позові щодо зобов`язання встановити лічильник газу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову - зобов`язати відповідача встановити безкоштовно індивідуальний лічильник газу позивачу. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Старокостянтинівського районного суду від 03 травня 2019 року в частині відмови у позові щодо зобов`язання встановити лічильник газу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» встановити безкоштовно індивідуальний лічильник газу споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 01 липня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова