КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/7696/18

номер провадження: 22-ц/824/12376/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційної скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Баховського Михайла Михайловича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року у складі судді Коренюк А.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діючої в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , про визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючої в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діючої в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , про визначення порядку користування квартирою.

Позовна заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, складається з двох ізольованих житлових кімнат, кожна із яких площею 18,3 кв.м і 14,4 кв.м. Вказувала, що у вказаній квартирі зареєстрована вона та відповідачі по справі. У жилій кімнаті площею 14,4 кв.м проживає вона разом з відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а в жилій кімнаті площею 18,3 кв.м проживають відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Зазначала, що на протязі 2016-2018 років між нею та відповідачами виникають конфлікти з приводу порядку користування житлом, відповідачі перешкоджають їй у користуванні квартирою в повному обсязі, та між ними періодично виникає спір з приводу утримання житла та оплати житлово-комунальних послуг.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , відповідно до якого виділити у користування їй та відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 кімнату площею 14,4 кв.м, а відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - кімнату площею 18,3 кв.м, залишивши у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення кухні площею 6,5 кв.м, вбиральні площею 1,5 кв.м, ванної кімнати площею 2,9 кв.м та коридору площею 7,8 кв.м.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував доводи позивача та ОСОБА_6 про систематичне перешкоджання їй з боку відповідачів у користуванні спірною квартирою в цілому та житловою кімнатою, в якій проживає позивач. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в спірній квартирі проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вказані обставини не підтверджені доказами. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що позивач сам обирає спосіб судового захисту та нею визначено коло відповідачем, виходячи із змісту прохальної частини позову. Вказує, що запропонований позивачем порядок користування квартирою відповідає фактичному користуванню сторонами спірною квартирою з урахуванням спорідненості та спільного побуту.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 складається з двох ізольованих житлових кімнат: площею 18,3 кв.м та площею 14,4 кв.м. Вказана квартира неприватизована.

У спірній квартирі проживають дев`ять осіб: позивач ОСОБА_1 , її дочка ОСОБА_11 , її онук ОСОБА_7 та її сестра ОСОБА_2 разом зі своєю сім`єю у складі шести осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами склався порядок користування спірною квартирою, згідно з яким у жилій кімнаті площею 14,4 кв.м проживає позивач разом з відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а в жилій кімнаті площею 18,3 кв.м проживає відповідач ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю у складі шести осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами конфлікти з приводу користування квартирою не виникають, що визнається сторонами, проте між ними існує спір з приводу оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно з положеннями ст.63 ЖК Українипредметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму, жиле приміщення, яке хоч і є ізольованими, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1 ст.48) частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора, тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЖК Українижиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до п.2 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та Президії Київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року «Про порядок застосування у місті Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень у Українській РСР» (зі змінами), громадяни визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, які мають жилу площу до 7,5 кв.м включно на кожного члена родини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1995 року № 2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що відповідно до ст.104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якої менший встановленого для надання одній особі.

Судом першої інстанції встановлено, що жила площа спірної квартири становить 32,7 кв.м, у квартирі зареєстровано й проживають дев`ять осіб, тому жила площа, що припадає на кожного з них, становить по 3,83 кв.м.

Установивши, що в кімнаті жилою площею 14,4 кв.м, яку позивач просить виділити у користування їй та відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , жила площа, що припадає на кожного із них складає по 4,8 кв.м, а в кімнаті площею 18,3 кв.м, яку позивач просить виділити відповідачу ОСОБА_2 та членам її сім`ї у складі шести осіб, жила площа, що припадає на кожного з них становить по 3,05 кв.м, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визначення порядку користування житловими приміщеннями, з наданням відповідачам в користування кімнати, яка за розміром менше від встановленого розміру для надання одній особі, оскільки це призведе до штучного погіршення житлових умов сторін і викличе необхідність постановки їх на облік як таких, що потребують поліпшення житлових умов.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у позові з тих підстав, що позивач в межах підготовчого судового засідання не заявила клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які проживають у спірній квартирі й на права та обов`язки яких впливають спірні правовідносини, а також, що позивач ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , заявила позовні вимоги до цих же осіб, що не узгоджується з вимогами цивільного процесуального законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в спірній квартирі проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вказані обставини не підтверджені доказами, є необгрунтованими.

По справі встановлено, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 квітня 2018 року серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження від 17 червня 2016 року серії НОМЕР_2 (а.с.113-114).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12 червня 2018 року №3639 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.111).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08 серпня 2018 року №1922 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.112).

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в спірній квартирі проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не заслуговують на увагу.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Що стосується клопотання представника позивача про надання оцінки фотокарткам, які на думку представника позивача, підтверджують безладне розміщення відповідачами після проголошення оскаржуваного рішення своїх особистих речей в коридорі та на вході до кімнати, в якій проживає позивач, то воно не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 367 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки вказані фотокартки були зроблені позивачем після проголошення оскаржуваного рішення судом першої інстанції та вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції, то відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України у апеляційного суду відсутні підстави для їх прийняття та надання їм оцінки.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Баховського Михайла Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді