Справа № 316/885/19
Провадження № 2/316/552/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання: Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №316/885/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Темненко Валентина Олександрівна, до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права постійного користування та визнання права на приватизацію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі адвоката Темненко Валентини Олександрівни завернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради провизнання права постійного користування та визнання права на приватизацію.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є наймачами житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ». У вказану кімнату вони вселилися та зареєстрували в ній своє місце проживання разом з донькою на підставі направлення для поселення в гуртожиток (малосімейку) як працівнику ВП «Запорізька АЕС». 25 січня 2018 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». На теперішній час за вищевказаною адресою проживає саме ОСОБА_1 та ОСОБА_5 До вселення в вищеназвану кімнату квартири ОСОБА_7 була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами:

1.? З 18.07.1988 року та до 15.05.1998 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

2.? З 15.05.1998 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

До вселення в вищеназвану кімнату квартири ОСОБА_2 була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами:

1.? З 05.05.1997 року та до 15.05.1998 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

2.? З 15.05.1998 року по 12.09.2014 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

3. З 18.09.2014 року по 04.10.2018 року навчалася в Запорізькому вищому професійному училищі моди і стилю, де була зареєстрована та мешкала в у гуртожитку училища за адресою: АДРЕСА_3 .

4. З 24.10.2018 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 «а».

Позивачі фактично позбавлені можливості скористатись правом на приватизацію житлового фонду у гуртожитку, оскільки діюче законодавство передбачає наявність ордеру на вселення, яке відсутнє у позивачів в даному випадку.

Вони звернулись з заявою про видачу ордеру до виконавчого комітету Енергодарської міської ради, але відповіддю від 16.10.2018 року № 01-05-17-С/1416, їм було відмовлено у видачі ордеру через те, що направлення видавалось ВП «ЗАЕС» та виконавчий комітет не має підстав видачі ордеру.

В квітні 2019 року позивачі з заявою звернулися до органу приватизації щодо приватизації вище вказаної кімнати, але їм було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вони не мають можливості надати оригінал ордеру про надання житлової площі (копія листа до позовної заяви додається).

Тобто, на теперішній час позивачі хочуть скористатись своїм правом на приватизацію даної кімнати у гуртожитку, оскільки для цього є всі законні підстави, а також в них наявні всі інші документи для здійснення приватизації, окрім ордеру на поселення до даного приміщення, але фактично позбавлені такої можливості.

У зв`язку з відсутністю ордеру для поселення до вищезазначеної квартири гуртожитку, вони вважають, що фактично порушується їх право на приватизацію даного приміщення, тому для захисту свого конституційного права позивачі вимушені звернутися до суду. Просять суд визнати за ними право на приватизацію житлового приміщення, а саме, кімнати жилою площею 12,9 кв.м. в житловому блоці АДРЕСА_4 у гуртожитку за АДРЕСА_5 : АДРЕСА_6 .

Ухвалою суду від 14.05.2019 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.06.2019 року справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вимоги, викладені в позові, підтримує у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вимоги, викладені в позові, підтримує у повному обсязі.

Відповідач Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, відзиву та клопотань по справі від відповідача до суду не надходило.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради через канцелярію суду надало заяву про розгляд справи за відсутністю представника.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані, підтверджуються сукупністю досліджених доказів та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 вселилися в кімнату жилою площею 12,9 кв.м. в житловому блоці АДРЕСА_4 у гуртожитку АДРЕСА_7 : АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 .05.1998 року, що доводиться довідкою №3771 від 15.04.2019р. (а.с.15) та №3772 від 15.04.2019р. (а.с.16) та зареєстрували в ній своє місце проживання.

На теперішній час за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають саме позивачі, що підтверджується довідкою № 3770, виданою 15.04.2019 року Сектором реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.17).

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Гуртожиток «Славутич», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 м. Енергодар АДРЕСА_10 вул. Центральна, буд.2 корпус 1,2,3 належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Енергодар відповідно до рішення Енергодарської міської ради №193 від 24.07.2015 року «Про надання згоди на приватизацію до комунальної власності гуртожитку «Славутич 1,2,3» від ВП Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» (а.с.22-24).

Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №53 від 29.02.2016 року «Про затвердження акта прийому-передачі гуртожитку «Славутич 1,2,3» був затверджений акт прийому-передачі вищезазначеного гуртожитку разом з нежитловими приміщеннями із індивідуально визначеним майном та товаро-матеріальними цінностями гуртожитку (а.с.25).

Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №14 від 07.12.2016 року «Про залишення гуртожитку «Славутич 1, АДРЕСА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , у статусі гуртожиток, та надання дозволу на приватизацію його приміщень» вищезазначений гуртожиток було залишено у статусі гуртожиток та дозволена приватизація його житлових та нежитлових приміщень його законними мешканцями в порядку, визначеному законодавством (а.с.25 зворот).

Згідно до рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради №242 від 16.08.2016 року «Про визначення типу приміщень у гуртожитках була зареєстрована нумерація з визначенням статусу житлових приміщень у гуртожитку на АДРЕСА_1 , в тому числі спірне житло було перенумеровано з визначенням статусу житловий блок АДРЕСА_4 (а.с.30).

Відповідно до технічного паспорту (а.с.33) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються кімнатою розміром 12,9 кв.м. в житловому блоці №99.

З урахуванням вищезазначеного, територіальній громаді міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради на праві комунальної власності належить кімната розміром 12,9 кв.м. в житловому блоці АДРЕСА_11 , яка на теперішній час перебуває на балансі Управління комунальної власності Енергодарської міської ради.

25 січня 2018 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , про що Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний актовий запис № 15, та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, (а.с.14)

У березні 2019 року позивачі з заявою звернулися до органу приватизації щодо приватизації вище вказаної квартири, але їм було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки вони не мають можливості надати ордер про надання житлової площі.

Відповідно до частини 1 статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності; приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Отже, майно не може вибути з комунальної власності територіальної громади інакше як це встановлено законодавством, тобто спірна квартира може вибути з комунальної власності лише в порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», шляхом її приватизації.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно зі статтею 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Частиною 8 передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Проте, дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем право позивача на користування вказаним житловим приміщенням. Тому не встановлено підстав для захисту їх шляхом визнання права користування житлом.

Суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права на користування спірною квартирою у гуртожитку не підлягає до задоволення, оскільки це право ніким не оспорюється та не оскаржується.

Щодо позовних вимог про визнання права на приватизацію спірної квартири суд зазначає на наступне:

Згідно з ч.ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 1 ст. 2 цього закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоповерхових будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно п. 4, 5 ст. 5 цього закону право на приватизацію державного житлового фонду з використанням чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

Згідно ч.1 ст.127, ч.ч.1,2 ст.128 Житлового кодексу УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом(ст..130 Житлового кодексу УРСР)

Відповідно до ч.2 ст.132 Житлового кодексу УРСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону регулюються Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі - Закон 500-VI від 04.09.2008)

В ст.1 Закону 500-VI від 04.09.2008 сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні … державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників)(ч.3 ст.1 Закону 500-VI від 04.09.2008)

Враховуючи наведені положення, суд відзначає, що на правовідносини, які виникли між сторонами Закон 500-VI від 04.09.2008 розповсюджує свою дію.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло, в тому числі, шляхом приватизації житла у гуртожитку.

Як встановлено, позивачі постійно на законних підставах проживають та є зареєстрованими в житловому блоці АДРЕСА_4 АДРЕСА_6 .

Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на приватизацію вказаної квартири. Відтак позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам, зокрема житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Вказані вище положення Закону N 500 встановлюють право громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них можуть реалізувати конституційне право на житло, зокрема шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом). Житлова кімната у гуртожитку - окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому; житлові приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно норми п. 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404 (із змінами), відповідно якого документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и) видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

Порядок оформлення документів на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках визначено законами України «Про приватизацію державного житлового фонду», «;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404.

Як зазначалось вище, судом встановлено вище, що позивачі зареєстровані та проживають в спірній квартирі по теперішній час.

До вселення в вищеназвану кімнату ОСОБА_7 була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами:

1.? З 18.07.1988 року та до 15.05.1998 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).

2.? З 15.05.1998 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

До вселення в вищеназвану кімнату квартири ОСОБА_9 була зареєстрована та фактично мешкала за наступними адресами:

1.? З 05.05.1997 року та до 15.05.1998 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16).

2.? З 15.05.1998 року по 12.09.2014 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

3. З 18.09.2014 року по 04.10.2018 року навчалася в Запорізькому вищому професійному училищі моди і стилю, де була зареєстрована та мешкала в у гуртожитку училища за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20).

4. З 24.10.2018 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-18).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивачі у власності житла не мають (а.с.31-32 зворот).

Згідно до консультаційного висновку спеціаліста позивачі на «Д» обліку у лікаря-фтизіатра не перебувають (а.с.31).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Відповідно до ст. 59 Житлового кодексу Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Крім того, суд зазначає на те, що ордер це - документ, що має тимчасову дію.

Отже, кімната у житловому блоці АДРЕСА_11 належить до числа об`єктів, які підлягають приватизації, а позивач є суб`єктом приватизації, який на законних підставах зареєстрований та тривалий час проживає у гуртожитку, віднесеному до недержавного житлового фонду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до п.1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Тобто, законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов.

На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Як встановлено судом, позивачі саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку.

Іншою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави".

Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкає у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання права на приватизацію спірного житла.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,4,11-13,81,209,265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Темненко Валентина Олександрівна, до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Комунальне підприємство «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права постійного користування та визнання права на приватизацію задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію житлового приміщення, а саме кімнати жилою площею 12,9 кв.м в житловому блоці АДРЕСА_4 у гуртожитку АДРЕСА_12 АДРЕСА_6 .

У задоволення інших позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко