Ухвала

09 липня 2019 року

м. Київ

справа № 640/21133/18

провадження № 61-12053ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи який зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 20.09.2018 року внаслідок розгерметизації трубопроводу гарячої води на технічному поверсі сталося залиття приміщень її квартири, про що того ж дня представниками Комунального підприємства (далі -КП) «Жилкомсервіс» складено відповідний акт.

Посилаючись на те, що внаслідок залиття пошкоджене належне їй майно, у зв`язку з чим завданошкоду, ОСОБА_1 просила стягнути в солідарному порядку з КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» 53 758,00 грн на відшкодування майнової шкоди, 7 000,00 грн моральної шкоди, 3 000,00 грн витрат, пов`язаних з виготовленням звіту про оцінку розміру збитків, а також 3 700,00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року позов задоволено частково.Стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 53 758,00 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн, витрати за проведення оціночної роботи в розмірі 3 000,00 грн, судові витрати в розмірі 704,80 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 травня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 КП «Харківські теплові мережі» визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд у житловому фонді комунальної власності, укладеним 13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» договором передбачено обов`язок останнього здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання, утримання їх у належному технічному стані, а тому саме КП «Харківські теплові мережі» зобов`язано відшкодувати завдану позивачеві майнову та моральну шкоду.

У червні 2019 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення майнової та моральної шкоди з КП «Харківські теплові мережі».

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню,однак такі є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки КП «Харківські теплові мережі» не додано до касаційної скарги доказів, які б підтверджували обставини, на які воно посилається. Разом з тим, доводи щодо виняткового значення цієї справи зводяться до незгоди особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями та не свідчать про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов