Справа № 1411/1519/12
Провадження № 6/477/67/19
У Х В А Л А

про відмову у оголошення розшуку боржника

27 червня 2019 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Хлибовою Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Некрасової Наталі Володимирівни про оголошення розшуку боржника,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року начальник Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з поданням про розшук боржника ОСОБА_1 .

Зі змісту подання та доданих до нього письмових доказів вбачається, що на виконанні у Вітовському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавчий лист, виданий 31 травня 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1500,00, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Боржник доходів (заробітну плату, пенсію, іншу соціальну допомогу) не має, нерухоме майно та транспортні засоби за ним не зареєстровані. 23 квітня 2019 року державним виконавцем складено акт про непроживання боржника за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Рішення боржником не виконується, відомості про місце проживання чи перебування його відсутні, а тому заявник просить оголосити ОСОБА_1 в розшук.

Начальник Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явилася, представника відділу до суду не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати подання за її відсутності та представника відділу, подання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Боржник в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений.

Стягувач в судове засідання свого представника не направив, причину суду не повідомив, про дату та час розгляду подання судом повідомлений.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11 травня 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено рішення, яким ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1500,00, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15).

Рішення набрало законної сили та на його виконання 31 травня 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист у справі № 1411/1519/12 (а.с. 27).

На підставі зазначеного виконавчого документа за заявою стягувача державним виконавцем 28 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження (а.с. 28).

Як вбачається з розрахунку державного виконавця, в зв`язку з несплатою аліментів за божником рахується заборгованість станом на 01 червня 2019 року у сумі 108000,00 грн. (а.с. 29).

Згідно з інформацією Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, наданою на запити державного виконавця, стосовно відкритих рахунків у банківських установах, які отримують пенсію, та про осіб, які працюють за трудовим або цивільним договорами інформація щодо ОСОБА_1 відсутня (а.с. 42).

Відповідно до інформації пошуку по ІС ДП «НАІС» транспортні засоби за боржником не зареєстровані (а.с. 30)

Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 15 лютого 2019 року № 156441951 нерухоме майно у боржника ОСОБА_1 відсутнє (а.с. 31).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається з довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, датованої 28 березня 2019 року № 454/02-30/19 ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою тривалий час 10 років, оскільки виїхав до Російської Федерації на заробітки, де і працює на даний час.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у ЗаконіУкраїни «Про виконавче провадження».

Як зазначено в частині 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з акту державного виконавця від 23 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 боржник за вказаною адресою не проживає, майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено (а.с.34). У вказаному акті відсутні дані про осіб (сусідів, родичів, представників органу місцевого самоврядування), від яких державний виконавець отримав інформацію про те, що боржник за вказаною адресою не мешкає, як то зазначено у поданні.

Згідно з абзацом 2, 5 пунктом 8 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року №489/20802, зі змінами внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція №489/20802) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Тобто, акт, складений державним виконавцем 23 квітня 2019 року, не відповідає вимогам встановленим Інструкцією №489/20802.

Крім цього, з зазначеного акту державного виконавця вбачається, що проведення виконавчої дії здійснено державним виконавцем в присутності сусідів боржника, водночас в акті відсутні відомості щодо їх анкетних даних. Що викликає певні сумніви щодо часу та місця складання цього акту.

Також слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 36 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

В матеріалах подання наявні відомості з Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 28 березня 2019 року про те, що боржник ОСОБА_4 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою тривалий час 10 років, оскільки виїхав до Російської Федерації на заробітки, де і працює на даний час (а.с. 33).

Тобто, державному виконавцеві відоме місцезнаходження боржника і підстави для його розшуку відсутні, оскільки юрисдикція суду не поширюється на територію Російської Федерації.

Разом з тим, державним виконавцем не застосовані заходи, які можуть спонукати боржника до сплати аліментів, такі як заборона виїзду за кордон та інші.

Таким чином, оскільки державному виконавцеві відоме місце проживання боржника та його місцезнаходження, акт складений державним виконавцем 23 квітня 2019 року з порушенням вимог, встановлених Інструкцією №489/20802, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258, 259, 260, 438 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про розшук боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко