РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/678/19

Провадження № 2/700/303/19

21 жовтня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

представника

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області до ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області звернувся до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що мати дитини відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не бере, безвідповідально ставиться до свої батьківських обов`язків, написала заяву про влаштування своєї новонародженої доньки ОСОБА_3 до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» ЧОР. Відповідач власного житла не має, зареєстрована та проживає в однокімнатній квартирі свого батька ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , яка знаходиться у занедбаному стані, потребує ремонту і в ній відсутні побутові умови для проживання. Згідно з характеристикою виконавчого комітету Лисянської селищної ради ОСОБА_2 має інвалідність 2-ої групи, перебуває на «Д» спостереженні в Лисянській ЦРЛ та лікаря психіатра. Зловживає спиртними напоями та проявляє агресію до оточуючих, перебуваючи у стані сп`яніння. Під час неодноразового відвідування за місцем проживання ОСОБА_2 виявлено не було, до РЦСССДМ вона не з`являлася, долею доньки не цікавилася. Батько дитини ОСОБА_5 , записаний зі слів матері, відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження для призначення допомоги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила винести рішення по суті позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, але заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні в справі докази, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю, а ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СКУ про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 27.03.2019 року (а.с.8) та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 29.03.2019 року. (а.с.9)

Із письмової заяви ОСОБА_2 вбачається, що 02.04.2019 року вона звернулася до служби у справах дітей та просила влаштувати її доньку в будинок дитини м. Черкаси.

Згідно з листом Лисянського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 06.06.2019 року № 65, ОСОБА_2 свою доньку ОСОБА_3 з пологового будинку не забирала через відсутність умов для проживання та виховання новонародженої. На комісії РДА з питань захисту прав дітей з ОСОБА_2 було проведено бесіду щодо подальшого виховання її доньки, проте жінка написала відмову від новонародженої дитини.

Відповідно до характеристики виконавчого комітету Лисянської селищної ради № 691 від 06.06.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід ІІ групи, перебуває на «Д» спостереженні в Лисянській ЦРЛ та лікаря-психіатра за шифром F-20, напівсирота, з батьком дружніх стосунків не підтримує, зловживає спритними напоями, в стані алкогольного сп`яніння проявляє агресію до оточуючих.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 № 692 06.06.2019 року та актом обстеження умов проживання № 9 від 02.04.2019 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , у однокімнатній квартирі, яка належить батьку ОСОБА_4 Дане житло не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, потребує капітального ремонту, побутові умови для проживання відсутні.

Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не цікавиться її життям, за станом здоров`я має інвалідність ІІ групи, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК № 134376, перебуває на «Д» спостереженні у лікаря психіатра Лисянської ЦРЛ.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я №630 від 30.09.2019 року за рівнем обмеження життєдіяльності ОСОБА_2 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняєповну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , участі у вихованні дитини не бере, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, відмовилася забирати дитину з пологового будинку, написавши заяву про влаштування своєї новонародженої доньки ОСОБА_3 до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» ЧОР, станом здоров`я дитини не цікавиться.

Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисянської районної державної адміністрації відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем в судовому засіданні підтверджений показаннями представника позивача, відповідача та дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви.

Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я доньки ОСОБА_3 , не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини, захисту її прав та інтересів, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 166 ч. 3 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166 і 167,182,183 СК України, 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов органу опіки та піклування Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області до ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_1 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на особистий рахунок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні Державного ощадного банку України в розмірі ј частини заробітку (доходу) починаючи з 18.07.2019 року до досягнення повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2019 року.

Суддя Н.В. Бесараб