П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року м. Київ

Справа № 22-8915 Головуючий у1-й інстанції - Ткаченко О. В.

Унікальний №364/1333/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 28 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про присудження аліментів на утримання дитини за минулий час,-

у с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 пред`явила в суд позов до ОСОБА_3 про присудження аліментів на утримання дитини за минулий час у розмірі 24 005 грн 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з перебували у шлюбі з 04 жовтня 2003 року до 20 лютого 2007 року. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти року на утримання дочки з 15 березня 2017 року.

ОСОБА_2 зазначає, що розміру отримуваних від відповідача аліментів та її заробітку недостатньо для всебічного розвитку дочки, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки за минулий час, з червня 2014 року по травень 2017 року включно.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 28 березня 2019 року за недоведеністю в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т.1, а.с.232-241).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 , адвокат Вичіков В. В., заперечував проти її задоволення та вказав, що рішення Володарського районного суду Київської області від 28 березня 2019 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів, а тому просив апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін (т.2, а.с.12-16).

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Київської області від 28 березня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

Сторони з 04 жовтня 2003 року до 20 лютого 2007 року перебували в шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 04 квітня 2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 .

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 18 квітня 2018 року присуджений розмір аліментів був збільшений.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивач не довела, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача та факту ухилення останнього від їх сплати.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, що мають значення для справи, які районний суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_2 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.1, а.с.224-227).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не містить.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.1 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Аналіз зазначеної статті дає підстави вважати, що аліменти за минулий час можуть бути стягненні у випадку надання позивачем доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від надання утримання.

Відтак позивач має надати суду докази про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також докази ухилення відповідача від надання утримання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1, ст.12 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази (листи, звернення), які б свідчили про те, що позивач з червня 2014 року вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але останній ухилявся від їх сплати. В суд апеляційної інстанції такі докази також не подані.

Витяг з рішення ради опіки і піклування Володарської райдержадміністрації від 21 березня 2007 року, протокол № 5, на який посилається представник позивача в апеляційній скарзі, стосується встановлення порядку спілкування відповідача з дочкою не містить відомостей про те, що позивач вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача (а.с.196).

Доводи про те, що позивач зверталась до відповідача в усному порядку не можуть свідчити про наявність підстав для присудження аліментів за минулий період, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального закону доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аргументи апеляційної скарги про те, що сам по собі обов`язок відповідача утримувати дитину, закріплений в українському законодавстві, є підставою для призначення аліментів за минулий період апеляційний суд відхиляє, оскільки представник позивача вдається до трактування норм закону на власний розсуд.

Водночас позивач помилково ототожнила надані суду свідками відомості щодо виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини із відомостями про ухилення від сплати аліментів на вимогу другого з батьків щодо одержання аліментів.

У даній справі у розпорядженні суду відсутні переконливі докази на підтвердження факту звернення позивача до ОСОБА_3 з вимогою про сплату аліментів. Наприклад, суду не повідомлялись обставини щодо того коли висувалась така вимога, з якого часу вимагались аліменти, у якому розмірі.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка показань свідків, оскільки свідки не повідомляли суду обставин, які стосуються предмета доказування у даній справі.

Аргументи апеляційної скарги щодо неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки наведення судом тексту ст. 191 СК України у старій редакції в частині строку, за який присуджуються аліменти за минулий час, та надмірне наведення ст. 194 СК України жодним чином не вплинуло на правильність вирішення справи. Адже суд відмовив у позові за недоведеністю факту вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та одночасного ухилення останнім від сплати аліментів.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга представника позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома