Головуючий у І інстанції Клочко В.М.
Провадження № 22-ц/824/8078/19 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором в розмірі 25 464 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 820 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18 955 грн. 37 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 000 грн. 00 коп., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 188 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова), а також понесені по справі судові витрати, посилаючись на те, що 23.01.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору.

Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, натомість відповідачОСОБА_1 не надававбанку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в розмірі 25 464 грн. 14 коп., яку і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19лютого2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (25 464 грн. 14 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердивсвою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між нимта Банком Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві (а.с.5).

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку).

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.52 Договору).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконувавналежним чином свої зобов`язання за договором, за яким в результаті цього виникла заборгованість в розмірі 25 464 грн. 14 коп., яка згідно наявного в справі розрахунку (а.с.31-32) складається із заборгованості за тілом кредитув розмірі 2 820 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18 955 грн. 37 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 000 грн. 00 коп., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 188 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту укладення договору з відповідачем, оскільки Анкета-Заява не є належним доказом укладення договору між сторонами, а Умови та Правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані.

Однак, з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

При оформленні Анкети-заяви на отримання кредиту, що була підписана відповідачем, зазначено, що заява разом з Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами,складають між нимта банком Договір про надання банківськихпослуг. Зокрема, в Анкеті-заяві особистим підписом відповідача засвідчено, що він згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому у письмовому вигляді… Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Укладання договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладено договір у письмовій формі, укладення якого в такій формі чинному законодавству не суперечить.

Згідно із визначенням, яке міститься в ст.633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами, є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору, а також факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, в зв`язку із чим помилковим є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 820грн. 00 коп. тазаборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18 955 грн. 37 коп., нарахування яких передбачене Умовами та Правилами надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, та випливають з положень ст. 536 ЦК України.

При цьому необґрунтованими є і посилання суду на недоведеність позивачем своїх вимог належними доказами, оскільки частина 1 статті81 ЦПК України визначає,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо укладання договору, наявності та розміру заборгованості відповідача перед ним, надано письмові докази, які іншою стороною спростовані не були, а тому висновки суду про відхилення доказів позивача, за умови неспростування їх відповідачем, є такими, що порушують норми процесуального права. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що сам відповідач ОСОБА_1 своїми діями по систематичному зняттю та погашенню коштів за наявною у нього карткою визнав факт наявності між ним та банком договірних відносин, в тому числі і після зміни банком умов договору в частині збільшення процентної ставки у вересні 2014 року та у квітні 2015 року.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 820 грн. 00коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18 955 грн. 37 коп. та штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 188 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова), є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 2 000,00 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов`язань за один і той самий період позивачем відповідачу нараховано як пеню, так і штрафи (а.с.31-32), наслідком чого в разі задоволення цих вимог стане подвійне притягнення відповідача ОСОБА_1 до одного і того ж виду відповідальності.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові №6-2003цс15 від 23 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду про відмову в позові підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Сквирськогорайонного суду Київської області від 19лютого2019 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.01.2014року у розмірі 23 464 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 820 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18 955 грн. 37 коп. та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 188 грн. 77 коп. - штраф (процентна складова).

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2, ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: