П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Київ

Справа № 755/12651/18

Провадження: № 22-ц/824/8957/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.,

секретарі Глухенька М.С., Пузикова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Аврахова Тараса Григоровича в інтересах Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм»

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони працюють на наступних посадах в Українській студії телевізійних фільмів «Укртелефільм»: ОСОБА_2 - з 25 листопада 2013 року на посаді начальнику відділу господарсько-технічного забезпечення, ОСОБА_3 - з 16 квітня 1982 року на посаді начальника цеху сантехніки, вентиляції та опалення, ОСОБА_4 - з 25 серпня 1992 року на посаді провідного економісту відділу економіки та виробництва, ОСОБА_5 - з 03 липня 2000 року на посаді начальника дільниці по ремонту та обслуговуванню знімальної техніки і електричного обладнання, ОСОБА_6 - з 12 лютого 1980 року на посаді старшого електромеханіка дільниці підготовки та обслуговування зйомок, ОСОБА_7 - з 28 лютого 2011 року на посаді головного бухгалтера, ОСОБА_8 - з 02 січня 1976 року на посаді художнього керівника - першого заступника генерального директора. З початку 2018 року відповідач, посилаючись на складне економічне становище та відсутність коштів, відмовився виплачувати позивачам заробітну плату за січень - березень 2018 року, внаслідок чого у нього перед позивачами, станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість по заробітній платі, в тому числі і по нарахованій на період відпусток, а саме перед: ОСОБА_2 - 50 752,74 грн., ОСОБА_3 - 110 090,74 грн., ОСОБА_4 - 39 653,33 грн., ОСОБА_5 - 28 726,18 грн., ОСОБА_6 - 40 103,64 грн., ОСОБА_7 - 69 902,17 грн. та ОСОБА_8 - 82 674,82 грн. В лютому-березні 2018 року працівники студії неодноразово зверталися до голови комісії з перетворення про надання довідок про наявну заборгованість із заробітної плати за січень та лютий 2018 року, однак, він Аврахов Т.Г. , відмовився підписувати підготовлені головним бухгалтером довідки, мотивуючи це тим, що він є ліквідатором і жодного відношення до виплати заробітної плати немає. 21 та 26 лютого 2018 року працівники студії через головного бухгалтера звернулися до Головного управління Держпраці у Київській області та Департаменту соціальної політики виконавчого органу КМР щодо порушення головою комісії з перетворення законодавства про працю України в частині невиплати заробітної плати працівникам Укртелефільму, у відповідь на що з 5 по 23 квітня 2018 року були проведені інспекційні відвідування з метою отримання документів, які свідчать про невиплату заробітної плати працівникам Укртелефільму, однак, головою комісії жодних документів не було надано. В червні 2018 року позивачі звернулися до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вказані заяви були задоволені. Однак, в подальшому за заявами відповідача зазначені судові накази були скасовані у зв`язку з наявністю спору про право.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволено.

Стягнуто з ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь: ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 50 752, 74 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 110 090, 74 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_4 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 39653,33 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_5 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 28 726,18 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_6 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 40103, 64 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_7 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 69902,17 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів; ОСОБА_8 нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки у загальному розмірі 82674,82 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів.

Зобов`язано ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 індексацію на нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 1 січня 2018 року по 31 березня 2018 року, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати станом на 23 серпня 2018 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Аврахов Т.Г. в інтересах ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення на користь ОСОБА_2 - 12852 грн., ОСОБА_3 - 12852 грн., ОСОБА_4 - 7323 грн., ОСОБА_5 -11016 грн., ОСОБА_6 - 8100 грн., ОСОБА_7 - 16560 грн., ОСОБА_8 -18032 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що довідки, на які посилаються позивачі, не можуть бути доказами на підтвердження заборгованості відповідачів, оскільки перший заступник генерального директора ОСОБА_8 не мав жодних повноважень підписувати документи від імені відповідача, оскільки його не було включено до складу ліквідаційної комісії. Вказані обставини та докази на їх підтвердження, а саме копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.07.2018 року, копія наказу Держкомтелерадіо від 21.12.2017 року № 519, копія наказу Держкомтелерадіо від 06.04.2018 року № 211, копія наказу від 28.12.2017 року № 07, копія Рішення комісії щодо перевірки правомірності нарахування зарплат з 2015 року по 2018 рік від 26.06.2018 року № Р-1/1-Н2/1, копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20.08.2018 року по справі № 755/11696/18. Також, Дніпровський районний суд м. Києва при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що ОСОБА_8 не мав права підписувати накази про надання відпусток та не був уповноваженою особою, яка мала право діяти від імені відповідача та безпідставно зробив висновок, що накази від №№ 08, 12, 14, 17, 25, 32 від 27.02.2018 року, № 27 від 12.03.2018 року є належними та допустимими доказами. Висновок суду щодо того, що відповідач не видав наказ/розпорядження про недійсність наказів про надання вищезазначених відпусток є безпідставним та незаконним, оскільки нормами чинного законодавства не передбачений обов`язок керівництва скасовувати накази, які видані особами, не уповноваженими на їх прийняття, або визнавати їх недійсними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Глазков Є.С. в інтересах позивачів зазначив, шо обставина щодо наявності повноважень заступника генерального директора ОСОБА_8 та головного бухгалтера ОСОБА_7 на підписання відповідних довідок та наказів була також встановлена в постанові Київського апеляційного суду від 20.03.2019 року у справі 755/17024/18. За результатами розгляду звернення відповідача від 11 січня 2018 року Державна аудиторська служба України надала відповідь від 05 лютого 2018 року № 03-14/19, у якій неможливість проведення державного фінансового аудиту обґрунтована відсутністю бухгалтерських та господарських документів. Крім того, допитана в судовому засіданні позивач ОСОБА_7 в якості свідка показала, що всі довідки щодо заборгованості по заробітній платі підписувала вона, як головний бухгалтер, на підставі первинної документації. Всі документи дійсні та відповідають вимогам чинного законодавства, розрахунки здійснені на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», крім того, ці докази підтверджуються показами свідків. Будь-яких доказів на спростування довідок про заборгованість відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не скасовувалися накази про надання відпусток, документально не встановлювалось їх нечинність, не повідомлялось про недійсність таких наказів, позивачі з відпусток не відкликані, не було запропоновано надання відпусток без збереження заробітної плати.

В судовому засіданні Бурвікова І.Ю. в інтересах ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» підтримала подану апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та адвокат Глазков Є.С. в інтересах позивачів, заперечували проти апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом

ОСОБА_2 працювала на Українській студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» з 25 листопада 2013 року (Наказ № 24-к від 25.11.2013 року) на посаді начальника відділу господарсько-технічного забезпечення з посадовим окладом 6426 грн.

т. 1 а.с. 8.

ОСОБА_3 займав посаду начальника цеху сантехніки, вентиляції та опалення з 15 липня 1982 року з посадовим окладом 6426 грн. згідно Наказу №138к

т. 1 а.с. 11

ОСОБА_4 працювала на Українській студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» з 25 серпня 1992 року згідно Наказу № 137к на посаді провідного економіста відділу економіки та виробництва з посадовим окладом 3723 грн.

т. 1 а.с. 14

ОСОБА_5 згідно Наказу № 86 к від 3 липня 2000 року займав посаду начальника дільниці по ремонту та обслуговуванню знімальної техніки і електричного обладнання з посадовим окладом 5508 грн.

т. 1 а.с. 17

ОСОБА_6 займав посаду старшого електромеханіка дільниці підготовки та обслуговування зйомок з посадовим окладом 4050 грн згідно Наказу ;: к від 13 лютого 1980 року.

т. 1 а.с. 20

ОСОБА_7 працювала на Українській студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» з 8 лютого 2011 року згідно Наказу 04-к на посаді головного бухгалтера з посадовим окладом 8280 грн.

т. 1 а.с. 23

ОСОБА_8 займав посаду художнього керівника - першого заступника генерального директора з посадовим окладом 9016 грн. з 2 січня 1976 року згідно Наказу № 3-к.

т. 1 а.с. 26

Обґрунтовуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивачі посилалися на довідки № 85/01 від 18 травня 2018 року, №№ 53/01, 52/01, 74/01, 77/01, 76/01, 87/01, 75/01, 84/01 від 21 травня 2018 року, №№ 94/01 та 95/01 від 22 травня 2018 року, № № 108/01 та 109/01 від 21 червня 2018 року, згідно яких

посадовий оклад позивача ОСОБА_2 становить 6 426,00 грн., а заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 50 7523,74 грн., разом з податками - 63 046,88 грн.

(т. 1 а.с. 88-89).

посадовий оклад позивача ОСОБА_3 становить 6 426,00 грн., а заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 110 090,74 грн., разом з податками - 136 758,68 грн.

(т. 1 а.с. 90-91).

загальна сума заборгованості по заробітній платі позивача ОСОБА_4 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 39 653,33 грн., разом з податками - 49 258,80 грн.

(т. 1 а.с. 92).

посадовий оклад позивача ОСОБА_5 становить 5 508,00 грн., а заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 28 726,18 грн., разом з податками - 35 684,70 грн.

(т. 1 а.с. 93-94).

посадовий оклад позивача ОСОБА_6 становить 4 050,00 грн., а заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 40 103,64 грн., разом з податками - 49 818,19 грн.

(т. 1 а.с. 95-96).

посадовий оклад позивача ОСОБА_7 становить 8 280,00 грн., а заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 69 902,17 грн., разом з податками - 86 834,99 грн.

(т. 1 а.с. 97-98).

посадовий оклад позивача ОСОБА_8 становить 9 060,00 грн., а заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить: готівка - 82 674,82 грн., разом з податками - 102 701,64 грн.

(т. 1 а.с. 99-100).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав позовні вимоги стосовно зобов`язання відповідача виплатити заборгованість по заробітній платі з урахуванням її індексації обґрунтованими та доведеними належними доказами, якими є довідки, відносно кожного із позивачів, про наявну заборгованість по заробітній платі, що підписані від імені відповідача першим заступником генерального директора ОСОБА_8 та головним бухгалтером ОСОБА_7. Оскільки Аврахов Т.Г. був призначений на посаду генерального директора лише з 16 липня 2018 року, а за відсутності генерального директора ОСОБА_8 мав право підписання відповідних довідок та наказів, що передбачено його повноваженнями. Окрім того, враховуючи межі заявлених позовних вимог та порядок обчислення компенсації втрати частини грошових доходів громадян, суд також виходив із того, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, оскільки позивачі самостійно визначили відповідний період меншим, ніж це передбачено нормами діючого закону, що є їх правом, та не порушує прав відповідача. При цьому, оплата щорічної основної відпустки здійснюється на підставі середньої заробітної плати, а індексації підлягають "готові доходи громадян, отримані у гривнях на території України. Довідки на підтвердження розміру заборгованості відповідають дійсності та є чинними.

Однак, колегія судів не в погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті (частини 1 та 3 статті 75 КЗпП України).

Частинами 4 та 5 статті 79 КЗпП України визначено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка (ч. 7 ст. 79 КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про відпустки» тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях.

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про відпустки» визначено, що загальна тривалість щорічних основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів, а для працівників, зайнятих на підземних гірничих роботах, - 69 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що щорічна відпустка, тривалістю більше, ніж 59 календарних днів, може надаватися у разі звільнення працівника.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

У статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру відповідно до положень частини першої статті 2 цього Закону є об`єктом індексації грошових доходів населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

У статтях 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

У порушення вимог ст. 265 ЦПК України суд першої інстанції не навів у рішенні розрахунку заробітної плати, яку стягнув з відповідача, обмежившись посиланням на наявні у матеріалах справи довідки, підписані головним бухгалтером.

При перевірці доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Із вищевказаних довідок, які були надані позивачами, не вбачається детального розрахунку заборгованості по заробітній платі позивачів, а тому, визначаючи її розмір, колегія суддів виходить з таких обставин.

Сторонами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не заперечувався факт не виплати позивачам заробітної плати за період з січня по лютий 2018 року.

Як убачається із матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції були надані довідки про нарахування розміру заробітної плати за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року, згідно яких

посадовий оклад ОСОБА_2 станом на 01 січня 2018 року становить 6 426,00 грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 6 426,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 12 852,00 грн. разом з податками та зборами

(т, 1 а.с. 231).

посадовий оклад ОСОБА_3 станом на 01 лютого 2018 року становить 6 426,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 12 852,00 грн. разом з податками та зборами

(т. 1 а.с. 232).

посадовий оклад ОСОБА_4 станом на 01 січня 2018 року становить 3 600,00 грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 3 723,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 7 323,00 грн. разом з податками та зборами

(т. 1 а.с. 233).

посадовий оклад ОСОБА_5 станом на 01 січня 2018 року становить 5 508,00 грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 5 508,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 1106 грн. разом з податками та зборами

(т. 1 а.с. 234).

посадовий оклад ОСОБА_6 станом на 01 січня 2018 року становить 4 050,00 грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 4 050,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 8

грн. разом з податками та зборами

(т. 1 а.с. 235).

посадовий оклад ОСОБА_7 станом на 01 січня 2018 року становить 8 280,00 грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 8 280,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 16 560,00 грн. разом з податками та зборами.

(т. 1 а.с. 236).

посадовий оклад ОСОБА_8 станом на 01 січня 2018 року становить 9 016,00 грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 9 016,00 грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня; 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 18 032,00 грн. разом з податками та зборами.

(т. 1 а.с. 237).

Зазначені розміри посадових окладів позивачів відповідають даним штатного розкладу станом на 01.02.2018 року.

(т. 1 а.с. 221-228)

27 лютого 2018 року першим заступником генерального директора ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» ОСОБА_8 підписано такі накази:

№17 про надання ОСОБА_2 щорічної основної відпустки за період роботи з 25 листопада 2013 року по 25 листопада 2018 року з 01 березня 2018 року по 08 липня 2018 року строком на 124 календарних дні.

(т. 1 а.с. 9).

№08 про надання ОСОБА_3 щорічної основної відпустки за період роботи з 16 липня 2007 року по 16 липня 2017 року з 01 березня 2018 року по 15 січня 2019 року строком на 310 календарних днів.

(т. 1 а.с. 12).

№12 про надання ОСОБА_4 щорічної основної відпустки за період роботи з 25 серпня 2011 року по 25 серпня 2017 року з 01 березня 2018 року по 09 вересня 2018 року строком на 186 календарних днів. Вказаний наказ також підписаний ОСОБА_16 як керівником структурного підрозділу.

(т.1 а.с. 15).

№14 про надання ОСОБА_6 щорічної основної відпустки за період роботи з 08 вересня 2012 року по 08 вересня 2017 року з 0 березня 2018 року по 24 липня 2018 року строком на 140 календарних днів. Вказаний наказ підписаний також керівником структурного підрозділу Аніщенком В.Г (т. 1 а.с. 21).

№25 про надання ОСОБА_7 щорічної основної відпустки за період роботи з 08 лютого 2013 року по 08 лютого 2018 року з 01 березня 2018 року по 23 липня 2018 року на 139 календарних днів.

(т. 1 а.с. 24).

12 березня 2018 року першим заступником генерального директора ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» ОСОБА_8 також підписано накази:

№32 про надання ОСОБА_5 щорічної основної відпустки за період роботи з 03 липня 2015 року по 03 липня 2017 року з 15 березня 2018 року по 18 травня 2018 року строком на 62 календарних дні. Вказаний наказ підписаний також керівником структурного підрозділу ОСОБА_18

(т. 1 а.с. 18).

№27 про надання ОСОБА_8 щорічної за період роботи з10 серпня 2012 року по 10 серпня 2017 року з 15 березня 2018 року по 11 серпня 2018 року строком на 145 календарних днів. Вказаний наказ підписаний також керівником підприємства ОСОБА_19

(т. 1 а.с. 27).

Відповідно до табелю робочого часу за березень 2018 року, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 з 1 березня 2018 року не працювали.

(т.2 а.с. 23-25)

Дана обставина позивачами у суді апеляційної інстанції не заперечувалась.

Крім того, в матеріалах справи містяться такі Накази:

№26/1/К від 20 квітня 2018 року про звільнення художнього керівника - першого заступника генерального директора ОСОБА_8 із займаної посади з 23 квітня 2018 року

(т. 1 а.с.106),

№Н-327/2 від 27 березня 2018 року про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_7 із займаної посади з 30 березня 2018 року

(т. 1 а.с. 108).

Тобто, відповідач, надаючи районному суду вищевказані довідки, частково погодився з тим, що заборгованість по виплаті нарахованої, але невиплаченої заробітної плати існує, але в меншому розмірі.

При перевірці доводів скаржника щодо недійсності наказів про надання відпусток та довідок щодо розміру заборгованості по заробітній платі колегія суддів виходить з такого.

Згідно статуту Української студії телевізійних фільмів Державного комітету інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України, управління Укртелефільмом здійснює генеральний директор, який призначається головою Держкомінформу України, шляхом укладання контракту.

З матеріалів справи убачається, що з 21 червня 2017 року генеральним директором ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» був ОСОБА_21

Наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення України № 519 від 21 грудня 2017 року «Про перетворення державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» у публічне акціонерне товариство «Укртелефільм» припинено державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» шляхом перетворення у публічне акціонерне товариство «Укртелефільм» та створено комісію з перетворення підприємства, головою якої призначено Аврахова Т.Г . Членом комісії також призначено генерального директора ОСОБА_21

(т. 1 а.с.74-80)

Згідно ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, з 21 грудня 2017 року управління ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» здійснювалося головою комісії Авраховим Т.Г. та членами комісії. При цьому, перший заступник генерального директора ОСОБА_8 не був включений до членів комісії з припинення відповідача, а відтак не мав повноважень на видачу наказів та розпоряджень від імені відповідача, у тому числі і наказів про відпустки працівників.

Також, з матеріалів справи вбачається, що у лютому 2018 року, на дату підписання наказів про відпустки позивачів, генеральний директор підприємства виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується, зокрема, відомостями про нарахування заробітної плати за лютий 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 мав право підписання відповідних довідок та наказів про надання відпусток позивачам, що передбачено його повноваженнями відповідно до посадової інструкції, безпідставним.

Крім того, суд не врахував, що з 21 грудня 2017 року на підприємстві діяла ліквідаційна комісія, яка мала усі повноваження щодо керівництва підприємством, в тому числі і щодо досліджуваних судом обставин.

Доводи позивачів про те, що відповідно до посадової інструкції першого заступника генерального директора останній має повноваження підписувати накази та розпорядження, не є підставою для висновку, що до компетенції першого заступника генерального директора було віднесено готувати та підписувати накази, які стосуються кадрової роботи підприємства.

При цьому слід відмітити, щонормами діючого законодавства не передбачений обов`язок керівництва підприємства скасовувати накази, які видані особами,не уповноваженими на їх прийняття, або визнавати їх недійсними.

Судом першої інстанції також не взято до уваги, що тривалість наданих позивачам відпусток суперечить положенням Закону України «Про відпустки», так як ними питання про звільнення з роботи не порушувалось.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що правових підстав для стягнення з відповідача заробітної плати за період відпусток позивачів згідно вищевказаних наказів, не має.

Отже, на підставі викладеного, зважаючи на те, що ОСОБА_8 не мав права підпису наказів про надання відпусток позивачам, що свідчить про їх недійсність, а матеріали справи не містять документів про нарахування у січні та лютому 2018 року позивачам будь-яких доплат до заробітної плати, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню лише нарахована, але не виплачена заробітна плата, за період з 1 січня по 1 березня 2018 року, яка становить суму посадового окладу за два місяці, а саме:

- ОСОБА_2 до стягнення підлягає 12852 грн.,

- ОСОБА_3 - 12852 грн.,

- ОСОБА_4 - 7323 грн. ,

- ОСОБА_5 - 11016 грн.,

- ОСОБА_6 - 8100 грн.,

- ОСОБА_7 - 18032 грн.,

- ОСОБА_8 - 18032 грн.

Відповідно до положень КЗпП України та вимог Закону України «Про оплату праці» обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем із індексації заробітної плати покладається на роботодавця, а не на позивача (робітника).

Оскільки, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні і суді апеляційної інстанції факт не виплати заробітної плати не заперечувався, а навпаки був підтверджений відповідними довідками із визначенням її розміру за період з 1 січня по 1 березня 2019 року та не заперечувався факт не здійснення індексації за цей період, колегія суддів доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача провести дії щодо нарахування та виплати індексації нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з урахуванням встановленого судом її розміру.

Відповідно до правових основ виплат, за затримку яких виплачується компенсація, а також механізму обчислення такої компенсації, роботодавець зобов`язаний вчасно та в повному обсязі виплачувати зарплату працівникам. Така вимога трудового законодавства забезпечується зобов`язанням виплатити працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною її виплатою.

В даному випадку, враховуючи межі заявлених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимоги позивачів про виплату компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, з огляду на встановлені судом порушення з боку відповідача вимог законодавства про оплату праці.

Слід зазначити, що позивачі на свій розсуд визначили період затримки не виплати заробітної плати меншим ніж це передбачено чинним законодавством, при цьому не порушуючи прав відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що фактичні обставини для правильного вирішення справи судом першої інстанції не встановлені,висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Окрім того, колегія суддів вважає за можливе відмітити наступне.

Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, на теперішній час усі позивачі є звільненими з підприємства. При цьому, представник відповідача не заперечувала факту не проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Колегія суддів вважає за можливе роз`яснити позивачам вищенаведені норми трудового законодавства та належне їм право звернення до суду за захистом порушених трудових прав, будь-то оскарження звільнення, будь-то стягнення сум, належних при звільненні, та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру судових витрат у зв`язку із ухваленням нового рішення у справі.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Отже, згідно статті 141 ЦПК України з ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 873,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Аврахова Тараса Григоровича в інтересах Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (, адреса: 02002, м. Київ, вул. О. Туманяна, 15)

на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) - 12852 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн.,

на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) - 12852 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн.,

на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) - 7323 (сім тисяч триста двадцять три) грн.,

на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) - 11016 (одинадцять тисяч шістнадцять) грн.,

на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) - 8100 (вісім тисяч сто) грн.,

на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ) - 16560 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн.,

на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_7 ) - 18032 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн.

нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Зобов`язати Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 індексацію на нараховану, але не виплачену заробітну плату, за період з 1 січня 2018 року по 1 березня 2018 року, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Стягнути з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (, адреса: 02002, м. Київ, вул. О. Туманяна, 15) в дохід держави 8673 (вісім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 50 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 3 липня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова