Справа №438/63/19
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

21 червня 2019 року суддя суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

встановив:

У провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, в якій позивач просить: стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 293724 грн. 04 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прибильський В.Г. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у зазначеній цивільній справі шляхом:

- накладення заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктами та будь-яким державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно 15/80 частини нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 12394821);

- зобов`язати відділ реєстрації Бориславської міської ради (82300, Львівська область, місто Борислав, вулиця Шевченка, 42) на підставі ухвали про забезпечення позову внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про заборону вчинення реєстраційних дій щодо 15/80 частини нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 12394821);

- накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ (модель - 2107, рік випуску - 1994, об`єм двигуна - 1458, дата реєстрації автомобіля - 17.08.2007 р.), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).

В обгрунтування заяви позивач ОСОБА_1 зазначив, що звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Згідно договору позики, укладеного 08.12.2017 року, він, ОСОБА_1 , як позикодавець передав у власність позичальнику ОСОБА_2 власні кошти в сумі 81500 грн, що еквівалентно 3000 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві в повному обсязі у період з 04 до 08 червня 2018 року. На момент звернення позивача до суду із позовною заявою відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором позики так і не виконав.

Невиконання протягом тривалого часу відповідачем свого обов`язку за договором позики вказує на відсутність наміру у ОСОБА_2 добровільно повертати позивачу отриману від нього суму грошових коштів, а також сплачувати нараховані відповідно до умов договору проценти, пеню та проценти за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором.

Станом на сьогоднішній день одним з найбільш реальних способів для ОСОБА_1 поновити свої порушені права є можливість стягнути з ОСОБА_2 суму його боргу на підставі рішення суду про це за допомоги накладення державним або приватним виконавцем арешту на 15/80 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві приватної власності, а також на автомобіль марки ВАЗ (модель - 2107, рік випуску - 1994, об`єм двигуна - 1458, дата реєстрації автомобіля - 17.08.2007 р.), який також перебуває у власності відповідача. Накладення державним або приватним виконавцем який буде виконувати рішення суду в разі задоволення відповідного позову ОСОБА_1 , арешту на перелічене майно надасть йому можливість звернути стягнення на відповідне майно відповідача у разі відмови останнього добровільно погашати суму боргу у грошовому виразі.

Позивач стверджує, що відповідач активно шукає можливість продати квартиру, зокрема вчиняє всі можливі дії для її продажу на веб-сайтах в мережі інтернет. Вважає, що ОСОБА_2 , дізнавшись про наявність судової справи за позовом до нього про стягнення суми боргу за договором, позики, якнайшвидше реалізує належну йому на праві власності частку нерухомого майна, що може призвести до неможливості належного примусового виконання судового рішення по справі у примусовому порядку в разі задоволення позовних вимог. Також вважає, що відповідач з тих же причин може відчужити своє авто. Застосування зустрічного забезпечення вважає не доцільним.

Заява ОСОБА_1 , подана його представником адвокатом Прибильським В.Г., підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 2 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, в тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п.4 ч.1 ст.151 ЦПК України); інші відомості, потрібні для забезпечення позову (п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України).

У поданій до суду заяві про забезпечення позову, заявником ОСОБА_1 не виконано вимоги статті 151 ЦПК України, а саме: заяву підписано представником заявника адвокатом Прибильським В.Г., однак документів у підтвердження повноважень представника заявника до матеріалів заяви про забезпечення позову не долучено.

Крім цього, в порушення п.п. 4, 7 ч.1, ч.4 ст.151 ЦПК України, заявник ОСОБА_1 просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно 15/80 частини нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 12394821), однак при цьому заявником не зазначено власника цього майна, його місце проживання чи перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Також заявником не обґрунтовано необхідності саме таких видів забезпечення позову як одночасне накладення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно 15/80 частини нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 12394821) та накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ (модель - 2107, рік випуску - 1994, об`єм двигуна - 1458, дата реєстрації автомобіля - 17.08.2007р.), доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Серед інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 не додав відомостей на підтвердження аргументів заяви, а саме, що відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності автомобіль марки ВАЗ (модель - 2107, рік випуску - 1994, об`єм двигуна - 1458, дата реєстрації автомобіля - 17.08.2007 р.), оскільки з долученої заявником копії витягу з реєстру МВС України цього не вбачається.

Відсутність зазначених відомостей у заяві ОСОБА_1 позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, чи поновлення прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).

У відповідності до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, то, в силу вимог ч.9 ст.153 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст.149-151, 153, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст.354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя А.Т. Слиш