21.06.2019 Справа № 363/4187/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Котлярової І.Ю.

при секретарі: Палій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 24.10.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, про що свідчить його підпис у заяві. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 02.10.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 23 454, 91 грн., яка складається з: нарахованих відсотків за користування кредитом - 2 488, 30 грн., нарахованої пені - 22 004,64 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1093, 09 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 23 454, 91 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 гривень.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, явка яких не є обов`язковою.

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою подав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з`явився, подав до суду заперечення проти позову, в яких просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у задоволенні позову відмовити. Вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, розрахунок проведено необґрунтовано, оскільки розмір боргу складає 23 454, 91 грн., а в позові зазначено розмір кредитного ліміту 2300,00 грн., а також ним було виплачено 10 637, 90 грн. Крім того, зазначив, що штраф і пеня є різновидом неустойки, тобто одного й того ж самого виду юридичної відповідальності, що прямо суперечить ст. 61 Конституції України. А тому вважає, що розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути безпідставно з нього грошові кошти, а також притягнути його до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 2.1.1.1. наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна», а так само Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування Карт. Банк випускає клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск Карти та відкриття рахунку Карти здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту Картки.

Згідно п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг Банк видає клієнту Картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Картки, зазначена в Заяві.

Пунктом 2.1.1.2.3. встановлено, що після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

2.1.1.2.5. Банк має право відмовити клієнту без пояснення причин у видачі або перевипуску.

З аналізу вищезазначених положень вбачається, що підписання Анкети-заяви не є обов`язковою умовою видачі картки, і Банк може прийняти рішення як про видачу картки так і про відмову клієнту без пояснення причин у її видачі, Банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки з встановленням ліміту, така картка видавалася відповідачу і був відкритий Рахунок.

Крім того, зі змісту заяви позичальника вбачається, що встановлення кредитного ліміту по платіжній карті умовами укладеного договору не передбачено.

Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до вимог п. 2.1.1.2.4 Умов підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Відповідно до вимог п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачені діючим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку ОСОБА_1 підписав 24.10.2013 року (а.с. 7). При підписанні Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку не містять підпису ОСОБА_1 . Заява не містить даних про умови кредитування. У Анкеті-заяві не визначено, яку саме платіжну картку (з чотирьох можливих «Універсальна, 30 днів», «Універсальна, 55 днів», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD») виявив бажання мати відповідач, та який кредитний ліміт визначений при приєднані до кредитного договору, а також відсутні відомості, щодо строку дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача та дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта. Вказана анкета містить лише персональні дані відповідача. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача. Отже не можна дійти висновку, що сторони домовилися щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема його ціни, строку й предмету.

Також до позовної заяви було долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», тоді як доказів оформлення відповідачем такої кредитної картки матеріали справи також не містять. Сам по собі розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є належним доказом отримання відповідачем кредиту, а встановлення банком кредитного ліміту на картку не є беззаперечним доказом використання позичальником кредитних коштів.

Разом з тим, наданий розрахунок по картковому рахунку ОСОБА_1 не може бути належним доказом, оскільки з його змісту не вбачається на якій підставі відкрито даний картковий рахунок і те, що саме цей рахунок відкрито на виконання умов договору від 24.10.2013 року з приводу якого заявлено позовні вимоги. Розрахунок заборгованості, на яких посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту та наявність кредитних правовідносин, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача лише нараховані відсотки, пеню та штрафні санції.

В суді не доведено того, що відповідачу надано кредитні кошти та того, що сторони досягли всіх істотних умов їх надання.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо передачі в кредит грошових коштів, розміру відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову, а тому у його задоволенні слід відмовити

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 223, 352,354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 634, 638, 1054-1055, 1066 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: м. Київ, вул. вул. Грушевського, буд. 1-д).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, 15.02.2005 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Ю. Котлярова