ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 640/8543/18

провадження № 22-ц/818/4420/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І. Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2019 року, ухвалене суддею Бородіною Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат.

Позов мотивований тим, що він є інвалідом, непрацездатний. Його щомісячний дохід складає 3565грн., з яких 1452грн. - пенсія по інвалідності та 2113грн. - аліменти від старшого сина ОСОБА_3 . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року стягнуті аліменти з ОСОБА_3 в розмірі 605грн. щомісячно. З 01 грудня 2016 року після індексації Шевченківським ВДВС м. Харкова розмір аліментів складає 2113грн. на місяць.

З молодшого сина ОСОБА_2 за заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року стягнуті аліменти в розмірі 500грн. щомісяця. Через рік дане рішення було скасовано.

Зазначає, що інших доходів він не має. За останній рік ним було придбано ліків та медичних послуг на загальну сума 9130,87грн. Відповідачі матеріально забезпечені та мають можливість виплачувати йому грошові кошти на додаткові витрати.

В зв`язку з цим просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку додаткові витрати, які він поніс у зв`язку з інвалідністю та тяжкими захворюваннями, за період з 21 червня 2017 року по 12 травня 2018 року в сумі 9130,87грн.

Позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилися, надали суду відзив в якому просили в задоволені позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначили, що позивачем не доведено що він потребує матеріальної допомоги. Крім того, вони не мають змогу оплачувати додаткові витрати позивача.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

С тягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати викликані тяжкою хворобою, за період з 21 червня 2017 року по 12 травня 2018 року в сумі 2635,25грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати викликані тяжкою хворобою, за період з 21 червня 2017 року по 12 травня 2018 року в сумі 2635,25грн.

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 221,76грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 221,76грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував всі його хвороби, які вимагають постійного медикаментозного лікування та не врахував придбанням ним всіх ліків.

Відповідачами рішення суду не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, що саме на зазначену суму позивачем були придбані ліки, які призначалися лікарем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Як вбачається з довідки серії 12 ААА № 684737 МСЕК від 13 липня 2017 року ОСОБА_1 , 1959 р.н., встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми сімейного законодавства України, які визначають обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Виходячи із змісту ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Таким чином, позивач є непрацездатною особою.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК).

Разом з тим, ч. 1 ст. 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Отже, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що позивач отримує щомісяця пенсію в сумі 1452 грн. та аліменти, які стягнуті з ОСОБА_1 за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року в сумі 605 грн., з індексацією.

Як вбачається із наданої позивачем суду медичної документації, що останній має діагноз: стабільна стенокардія напруги 111ФК, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, цукровий діабет ІІ тип, бронхіальна астма ІІ ступені, емфізема легень, пневмосклероз, псориаз.

Згідно наданих позивачем ОСОБА_1 квитанцій та чеків про оплату придбаних позивачем за період з 21 червня 2017 року по 12 травня 2018 року ліків, які призначені лікарями у медичних виписках - тасмін форт, неопрост форте, діабетон, індапамід, кардіомагніл, розарт, небілет, карбодерм, трідуктам та обстеження, яке теж призначено лікарем, позивачем загалом сплачено 5270,50 грн., а тому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що саме зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів.

Посилання апелянта, що судом не враховано витрати на інші препарати, колегією суддів не приймаються, оскільки останнім не надано належних доказів того, що придбані ним медичні препарати призначались лікарем.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 01 листопада 2019 року

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко