Номер провадження: 22-ц/813/507/19
Номер справи місцевого суду: 522/2816/17
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

встановив:

У лютому 2017 року Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесізвернулося до суду з позовом про стягнення надміру сплачених коштів, просило суд стягнути з відповідача на свою користь надміру виплачені суми пенсій у загальному розмірі 14173,44 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсіонного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до особистої заяви відповідача від 03.11.2015 року №8531/8541, копії трудової книжки, даних інтегрованої комплексної інформаційної системи від 11.11.2015 та даних ПОІСтаМ від 11.11.2015 року, розпорядженням від 12.11.2015 року проведено перерахунок пенсії «працевлаштування/звільнення» та встановлено ознаку «не працює» з 24.03.2015 року.

Згідно даних інтегрованої комплексної інформаційної системи від 19.07.2016 року та даних ПОІСтаМ від 18.07.2016 року, розпорядженням від 23.07.2016 року проведено перерахунок пенсії «працевлаштування/звільнення» та встановлено ознаку «працює» з 01.05.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, управлінням винесено рішення від 26.07.2016 року №940 про утримання надміру виплачених сум пенсій, про яку листом від 26.07.2016 року №3917/04 ОСОБА_1 була повідомлена та запропоновано погасити заборгованість в добровільному порядку.

Вищезазначена вимога відповідачем виконана не була, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 рокуу задоволенні позову Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.07.2016 №940, невиконання якого стало підставою звернення до суду із даним позовом, в судовому порядку визнано незаконним.

Зазначене судове рішення оскаржує в апеляційному порядку Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

В скарзі з посиланням на порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового, про задоволення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є незгода з висновками суду першої інстанції. Позивач стверджує, що ОСОБА_1 безпідставно отримала грошові кошти.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 надано відзив, яким вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що, оскільки рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.07.2016 року №940 визнано судом незаконним, відсутній предмет спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсіонного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до особистої заяви відповідача від 03.11.2015 року №8531/8541, копії трудової книжки, даних інтегрованої комплексної інформаційної системи від 11.11.2015 та даних ПОІСтаМ від 11.11.2015 року, розпорядженням від 12.11.2015 року проведено перерахунок пенсії «працевлаштування/звільнення» та встановлено ознаку «не працює» з 24.03.2015 року.

Згідно даних інтегрованої комплексної інформаційної системи від 19.07.2016 року та даних ПОІСтаМ від 18.07.2016 року, розпорядженням від 23.07.2016 року проведено перерахунок пенсії «працевлаштування/звільнення» та встановлено ознаку «працює» з 01.05.2016 року.

26.07.2016 року Управлінням постановлено рішення №940 про утримання надміру виплачених сум пенсій, про яку листом від 26.07.2016 року №3917/04 ОСОБА_1 була повідомлена та запропоновано погасити заборгованість в добровільному порядку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року по справі №815/4458/16, яке набрало законної сили, визнано рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.07.2016 №940 незаконним.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи, що рішення «Про утримання надміру виплачених сум пенсії» Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 26.07.2016 року №940, невиконання якого стало підставою звернення до суду із даним позовом визнано незаконним, позивач не набув право звернення до суду із даним позовом, у зв`язку із чим судом першої інстанції зроблено вірний висновок щодо безпідставності позовних вимог.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 20.09.2018 року Центральному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесібуло відстрочено сплату судового збору розмірі 1057,20 гривень до ухвалення рішення по справі (а.с.158-159).

Керуючись ст. ст. 141, 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь держави судовий збір в сумі 1057,20 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець