Номер провадження: 22-ц/813/4595/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Позивач- ОСОБА_1 .

Представник позивача - ОСОБА_2 .

Представник відповідача- ОСОБА_26.

Представник відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного відокремленого підрозділу ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», ОСОБА_5 , Інформаційного міського порталу газети «Одесская жизнь» приватного підприємства «Інформаційне Агентство» Центр Медіа»

-про захист честі, гідності, ділової репутації,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до Одеського обласного відокремленого підрозділу ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан», ОСОБА_5 , Інформаційного міського порталу газети «Одесская жизнь» ПП «Інформаційне Агентство» Центр Медіа», в якому зазначив, що він обіймав посаду начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області.

В червні та липні 2017 року поміщені публікації на сторінці AutomaidanOdesa.ua у соціальній мережі « facebook », яка належить громадській організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» Одеського осередка, інформаційному міському порталі «Одесская жизнь » (інтернет адреса: odessa-life.od.ua) в розділі «новини» надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_8» та ОСОБА_5 щодо висловлювання неправдивої інформації, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію, біля його будинку та прокуратури Одеської області.

Зокрема він вказав, що в публікації від :

ІНФОРМАЦІЯ_9 року зазначено, що він «ІНФОРМАЦІЯ_9». На цій ж сторінці викладено змонтоване відео щодо, нібито, його незаконного збагачення шляхом здійснення протиправної діяльності;

ІНФОРМАЦІЯ_10 оприлюднено публікацію такого змісту:

- «ІНФОРМАЦІЯ_11»;

З ІНФОРМАЦІЯ_12 р., аналогічні неправдиві публікації а саме:

- «ІНФОРМАЦІЯ_12»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_13 »;

- « ІНФОРМАЦІЯ_13»;

ІНФОРМАЦІЯ_14 року здійснено публікацію:

- «ІНФОРМАЦІЯ_14 »

ІНФОРМАЦІЯ_15 р. викладено наступне:

- « ІНФОРМАЦІЯ_15 ».

До даної публікації прикріплений відеофайл, на якому голова громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» Одеського осередка ОСОБА_5 наживо її коментує.

16.07.2017 року представники громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» Одеського осередка на чолі з ОСОБА_5 прибули до його будинку, де здійснили несанкціоновану акцію, під час якої вчинили дії, що принизили його честь та гідність.

Зокрема, навпроти будинку на дорозі представники «ВО «Автомайдан» Одеського осередку написали фарбою:

- «ІНФОРМАЦІЯ_16»;

збудовано конструкцію з паперових ящиків, на яких написано:

- «ІНФОРМАЦІЯ_17 » та « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

а також по вулиці розклеєно плакати з його фотографією та надписом:

- «ІНФОРМАЦІЯ_18».

Під час здійснення цих обурливих дій з боку представників «ВО «Автомайдан» Одеського осередка та особисто ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_1 прилюдно лунали образливі промови та вигуки, які принизили його гідність як людини та професійні якості як працівника прокуратури.

31.07.2017 р. ОСОБА_5 разом із представниками громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» Одеського осередка прибули до прокуратури Одеської області для ,нібито, зустрічі з ОСОБА_1 , з невідомою позивачеві метою.

Дізнавшись, що він знаходився у черговій відпустці, представники «ВО «Автомайдан» знову почали зухвало, негідно та образливо висловлювати на його адресу та висувати припущення, що він, нібито, їх злякався та навмисно втік, щоб не зустрічатися з ними.

Крім того позивач зазначив, що ОСОБА_5 на своїй "персональній сторінці у соцмережі facebook .com у період з ІНФОРМАЦІЯ_19 розмістив зазначені публікації, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію, а саме:

-«ми дуже сподіваємось, що викладених фактів у підготовленому відео буде достатньо для того щоб:

1) звільнити, 2) притягнути до відповідальності прокурора- корупціонера ОСОБА_14 .

Також ми сподіваємось, що прокурор області ОСОБА_8 дотримається слова і після перегляду цього ролика прокуратурою буде:

3) ІНФОРМАЦІЯ_20

- «ІНФОРМАЦІЯ_21...»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_22...»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_22.»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_23?»;

-«ІНФОРМАЦІЯ_24»;

- «ІНФОРМАЦІЯ_25...».

Позивач також зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 на інформаційному міському порталі «Одесская жизнь» (інтернет адреса: odessa - life. od.ua) в розділі «новини» надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_26», автор ОСОБА_23 ..

У статті автор, зокрема зазначив:

- «ІНФОРМАЦІЯ_27"».

Позивач вказав, що цю статтю переглянула велика кількість людей та деякі з них, спираючись на дану неправдиву інформацію, залишили на інформаційному порталі «Одесская жизнь» образливі коментарі щодо нього.

На думку позивача, відповідачі мають на меті змінити думку суспільства до нього, що завдасть шкоди його діловій репутації, оскільки переконують суспільство в його аморальній поведінці, зневаги до закону та порушення присяги працівника прокуратури України.

Посилаючись на те, що розповсюджена відповідачами інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує його честі і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації інформацію щодо нього, поширену:

- на сторінці AutomaidanOdesa . ua у соціальній мережі «facebook», яка належить громадській організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» Одеського осередка;

- на персональній сторінці у соцмережі «facebook».com., розповсюджену ОСОБА_5 ;

- на інформаційному міському порталі «Одесская жизнь» у статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_8», (інтернет адреса: odessa-life.od.ua);

-зобов`язати відповідачів спростувати вищезазначену недостовірну інформацію, поширену ними щодо нього у спосіб, найбільш близький до способу її поширення;

- офіційно вибачитись;

- покласти витрати, пов`язані зі спростуванням інформації на відповідачів та вирішити питання судових витрат, стягнувши солідарно з відповідачів (т.1 а.с.227-239).

В запереченнях Одеський обласний відокремлений підрозділ ГО «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» зазначив, що Одеський осередок ГО «ВО Автомайдан» та ОСОБА_5 неодноразово здійснювали публікацію на своїх сторінках в соціальній мережі «facebook» інформацію про виявлені ознаки корупції та злочинних діянь та звертали увагу громадськості, Генерального прокурора України та НАБУ на необхідність проведення неупередженого розслідування даних факті. Публікації відповідачів на сторінках в соціальній мережі «facebook» є за своєю суттю публічними повідомленнями про злочин, на які правоохоронні органи м. Одеси мали б відреагувати належним чином, внести надану інформацію до ЄРДР, допитати ОСОБА_5 та інших осіб, що мають інформацію про дані події, та здійснити ряд слідчих дій направлених на встановлення складу кримінального правопорушення в діях осіб, причетних до незаконного будівництва та експлуатації готелю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (т.1 а.с.96-105).

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів просив відмовити позивачу у задоволені позову ОСОБА_1 (т.1 а.с.221).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення (т.2 а.с.99-105).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 , просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2019 року та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги позивача.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Апелянт в скарзі послався на ті ж обставини по суті вимог, що і в позовній заяві, а також та на те, що він не був належним чином сповіщений на стадії підготовчого провадження: 15.06.2018, 08.08.2018 та 01.11.2018 року.

Він зазначив, що публікації не носять оціночного характеру. Поширена неправдива інформація свідчить про порушення його честі, гідності та ділової репутації (т.2 а.с.111-121).

Представник відповідачів - ОСОБА_26 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року залишити без змін, посилаючись на те, що підготовче провадження тривало майже 9 місяців, позивач був обізнаний про розгляд справи та мав можливість для реалізації своїх прав. При цьому зазначив, що публікації підняли важливу, суспільно необхідну проблему стосовно причетності позивача до корупційних скандалів та спорудження на пляжі Ланжерон готелю «ІНФОРМАЦІЯ_3» . (т.2 а.с.144-145).

ФАКТИ та ОЦІНКА ЇХ АПЕЛЯЦІЙНИМ СУДОМ В КОНТЕКСТІ НАЦІОНАЛЬНОГО ЗАКОНУ, СТ.10 КОНВЕНЦІЇ ПРО ЗАХИСТ ПРАВ ЛЮДИНИ І ОСНОВОПОЛДОЖНИХ СВОБОД І ПРАКТИКИ ЄВРОПЕЙСЬКОГО СУДУ

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка судового рішення суду першої інстанції, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, учасників процесу, колегія суддів, аналізуючи ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), прецедентну практику Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) при вирішенні діфамаційних спорів, які є частиною національного законодавства і джерелом права в Україні, норми національного законодавства, прийшла до наступного.

Відповідно до ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені національним законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

У рішенні від 07.12.1976 р. у справі Хендісайд проти Сполученого Королівства Європейський Суд з прав людини зазначив і знову нагадав у п. 41 свого рішення від 08.07.1986 р. у справі Лінгенса (Lingens case, 12/1984/84/131), що свобода вираження поглядів, гарантована ст. 10 ч. 1 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи.

За умови додержання ст. 10 ч. 2 Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, толерантності і широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе.

Європейський Суд звернув увагу на необхідність розрізнення фактів та оціночних суджень: «На думку суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна», зазначив суд у рішенні від 18.07.1986 р. (справа Лінгенса, п. 46) та у продовження цієї думки у п. 41 рішення від 29.03.2005р. у справі «Українська Пресс-Група» проти України підкреслив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст. 10 Конвенції.

Імплементуючи зазначене у національному законодавстві, зокрема, у ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», законодавець вказав, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У справі Lindon, Otcharotry Lanrens and Iuly v. France (рішення від 22.10.2007 р.) Європейський суд з прав людини знову нагадав, що для того, щоб оцінити виправданість оспорюваного висловлювання, необхідно провести відмінність між ствердженнями про факти і оціночними судженнями. У той час як реальність фактів може бути продемонстрована, істинність оціночних суджень не може бути предметом доказування. Вимога довести істинність оціночного судження не може бути виконана і порушує саме право на вільне вираження поглядів, яке є важливим елементом права, гарантованого ст. 10 Конвенції. Класифікація висловлювання як ствердження про факт чи оціночне судження представляє собою питання, яке перш за все знаходиться у рамках свободи розсуду національної влади, зокрема національних судів. Проте навіть якщо висловлювання представляло собою оціночне судження, воно повинно бути підтверджено достатньою фактичною підставою, за відсутності якого буде визнано таким, що виходить за належні рамки.

Слід звернути увагу на те, що у пунктах 40,42 справи «Українська Прес-Група» проти України» Європейський Суд з прав людини також звернув увагу на те, що стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але і форму, в якій вони надані (див. Oberschlick v. Austria (№ 1), рішення від 23 травня 1991, п. 57). Журналістська свобода передбачає використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних (див. рішення у справі Prager and Oberschlick v. Austria (№ 1), від 26 квітня 1995, п.38).

Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, що є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (див. рішення DeHaes Gijsels v. Belgium, , п. 47).

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що інформація в позові, про спростування якої пред`явив вимоги ОСОБА_1 , стосується його, як публічної особи та його професійної діяльності на керівній посаді прокуратури Одеської області, а тому межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою.

Беручи до уваги, що ст.10 Конвенції захищає не лише суть інформації, яка висвітлена відповідачами, але також і форму, в якій вона надана, і, яка може бути перебільшеною та викликати образу, обурення або неспокій - такими є вимоги плюралізму, толерантності і широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові. Відомості, опубліковані на сторінці AutomaidanOdesa.ua у соціальній мережі facebook. com ., інформаційному міському порталі «Одесская жизнь » (інтернет адреса: odessa-life.od.ua) та висловлення ОСОБА_5 , як громадського діяча, з наданням оцінки поведінки позивача, направлені на привернення уваги суспільства на ситуацію навколо спорудження готелю «ІНФОРМАЦІЯ_3» на пляжі «Ланжерон». З урахуванням того, що позивач займав посаду начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області, інформація про його майновий стан та про добросовісне виконання обов`язків посадової особи органів прокуратури, становить громадський інтерес.

Громадськість має право на отримання такої інформації, та позивач має бути готовий до певної різкої критики з боку суспільства, преси та громадян.

Твердження у скарзі адвоката про відсутність їх на попередньому судовому засіданні,про відсутність позивача та його само по собі не може бути підставою для скасування рішення суду, так як вони приймали участь при розгляді справи по суті в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра