П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/5565/18

Номер провадження 22-ц/804/1835/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.

секретар - Сидельнікова А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Селидівське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», директор Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Маковський Сергій Вікторович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 травня 2019 року, у складі судді Любчика О.В., повний текст рішення складено 27 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», директора Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Маковського Сергія Вікторовича,

В с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - Селидівське ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» або підприємство), директора Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Маковського С.В., в якому, посилаючись на незаконність дій відповідачів, просив притягнути до відповідальності директора підприємства та інших осіб, зобов`язати відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 100 240 000 доларів США та 14934,80 грн. та немайнову шкоду в сумі 100 000 000 доларів США.

В мотивування позову зазначив, що починаючи з 2003 року Селидівське ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» надає послуги з водопостачання та водовідведення у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, по заяві сторонньої особи ОСОБА_2 , яка не є власником цієї квартири. Згоду на постачання води та розпломбування крану він не давав. При зверненні до відповідача та особисто до директора Селидівське ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» ОСОБА_3 , а також на урядову гарячу лінію та до органів поліції м.Селидове зі скаргами та заявами з приводу порушення його права на власність (щодо відключення від подачі води до квартири, незаконних дій особи, яка мешкає в його квартирі), отримував відмови. Йому пропонувалося подати особисту заяву, як власника, з метою опломбування крану подачі води у його квартирі. Крім того, він попереджав відповідача про те, що стороння особа здійснила злочинний самозахват зазначеної квартири, але він на це не відреагував. На думку позивача, злочинні дії відповідача та його керівника порушили його право власності на нерухоме майно, до якого він не має доступу. Також вказав, що на підставі зазначеного він позбавлений можливості переїхати до іншого місця за кордон та у Вінницьку область, влаштуватися на роботу, займатись іншою прибутковою діяльністю, оформити спадкові права після смерті його матері, одружитися, займатися громадською діяльністю, отримати житлову субсидію та у нього погіршився стан здоров`я. На підтвердження та розрахунку суми матеріальної та немайнової шкоди за заявою позивача ОСОБА_1 22 квітня 2019 року долучено до матеріалів справи низку документів.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 17 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», директора Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Маковського С.В. про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та інше відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема зазначив, що судом залишені без задоволення його декілька заяв про те, що суддя Любчик О.В. не мав права продовжувати розгляд даної справи після скасування його ухвали в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідачем та ОСОБА_2 порушено гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право власності позивача на житло. Порушення прав позивача з боку відповідачів визнано ними в їх документах та відповідях на неодноразові звернення позивача, що є доказами у справі. ОСОБА_2 без відповідної правової підстави користувалась приладами розподілення води та обліку, споживала послуги відповідача без обов`язкового дозволу позивача, як власника квартири.

Вказує, що судом також не звернуто увагу на те, що відповідач у своєму відзиві визнав свої неправомірні дії щодо порушення прав позивача. В останньому судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги та просив суд хоча б частково задовольнити позовні вимоги.

Судом не враховано, що з 2003 року позивач, як власник квартири, не звертався до відповідача за замовленням послуг.

Відповідно до положень ст.360 ЦПК України відповідачем Селидівським ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» на адресу суду апеляційної інстанції подано відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення суду без змін.

В обґрунтування своєї позиціє відповідач зазначає, що з метою впорядкування нарахування споживачам, які мешкають в багатоквартирному житловому фонді та формуванню базових даних для роботи з фізичними особами, за адресою: АДРЕСА_1 , 01 листопада 2013 року проведено інвентаризацію споживачів мешканців, в ході якої виявлено, що за даною адресою фактично проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що складено акт.

Також виявлено, що ОСОБА_2 з 06.08.2003 року зареєстрована за даною адресою. На час проведення інвентаризації ОСОБА_2 була споживачем послуг з водопостачання та водовідведення. На підставі чого внесено зміни до особового рахунку № НОМЕР_1 та особовий рахунок був відкритий на ОСОБА_2 04 листопада 2016 року ОСОБА_2 , як споживач, звернулася до відповідача із заявою щодо виводу з експлуатації приладу обліку холодної води з причини чергової перевірки та сплатила за послугу 24,05 грн. За даним зверненням, прилад обліку було виведено із експлуатації та 04 листопада 2016 року складено відповідний акт № 2198.

17 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про прийняття в експлуатацію даного приладу після проведення повірки приладу обліку, та сплатила за послугу 37,14 грн. Прилад обліку опломбовано та введено в експлуатацію відповідним актом від 17 листопада 2016 року за № 2672.

09 серпня 2018 року особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 був переоформлений на позивача ОСОБА_1 після наданням ним документів, що підтверджують його право власності на квартиру.

Отже, дії відповідача ніяким чином не вплинули на право позивача, щодо права власності та володіння своїм майном. Відповідач своїми діями не робив будь-яких обмежень у здійсненні права позивача на користування та розпорядження даним майном. Тому твердження позивача, що дії відповідача вплинули на те, що він не може переїхати у іншу місцевість на проживання, продати квартиру, не може знайти нову роботу, не може отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, не може проживати у зазначеній квартирі, має право на відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, погіршення стану здоров`я та на відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставним та надуманим.

Не відповідає дійсності твердження позивача про визнання відповідачем позову. Відповідачем надавався відзив на позовну заяву та відзив на заяву про долучення до матеріалів справи документів, підтверджуючих матеріальну та моральну шкоду, в яких заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутності сторін, які в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.11, 14, 15).

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Селидівським ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» та директором Селидівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_3 не було вчинено протиправних дій та наслідком їх дій не к порушено право власності ОСОБА_1 на квартиру.

Суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позову, оскільки суду не надано доказів протиправних дій відповідачів та, як наслідок, спричинення матеріальної та моральної шкоди.

Разом з тим, судом роз`яснено позивачу, що він не позбавлений права звернення до суду з приводу захисту свого права до інших осіб, які обмежують (позбавляють), перешкоджають у здійсненні ним права користування, розпорядження майном або протиправно утримують його, в порядку, передбаченому законодавством України.

З таким висновком апеляційний суд не може не погодитись, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що належність ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_1 сторонами не оспорювалось.

Відповідно до наказу № 307 від 10 жовтня 2013 року виданого Селидівським ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбаса», проведено інвентаризацію споживачів, які проживають в багатоповерховому житловому фонді. З акту інвентаризації споживачів багатоповерхового житлового будинку від 01 листопада 2013 року, складеного представником Селидівського ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбаса» контролером ОСОБА_6 та споживачем ОСОБА_2 , встановлено що за адресою: АДРЕСА_1 встановлено прилад обліку води та кількість споживачів, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

04 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою № 1451 про виведення із експлуатації прибору обліку холодної води за адресою АДРЕСА_1 , на підставі перевірки. Також ОСОБА_2 зазначені послуги сплачені відповідно до квитанції у розмірі 24,05 грн.,

Відповідно до Акту № 2198 від 04 листопада 2016 року, складеного представником Селидівського ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбаса» ОСОБА_7 в присутності споживача холодної води у квартирі розташованої за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , зафіксовано виведення із експлуатації прибор обліку холодної води у зв`язку з повіркою.

Із заявою від 17 листопада 2016 року № 1451, ОСОБА_2 звернулась до відповідача з клопотанням про прийняття в експлуатацію та опломбування її вузла обліку холодної води за адресою АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_2 зазначені послуги сплачені відповідно до квитанції у розмірі 37,14 грн.

Відповідно до Акту № 2672 від 17 листопада 2016 року, складеного представником Селидівського ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбаса» ОСОБА_7 в присутності споживача холодної води у квартирі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , встановлено вузол обліку споживання холодної води.

Відповідно до акту інвентаризації споживачів багатоповерхового житлового будинку від 20 березня 2018 року, складеного представником Селидівського ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбаса» контролером ОСОБА_8 в присутності споживача ОСОБА_2 , встановлено що за адресою: АДРЕСА_1 встановлено прилад обліку води та кількість споживачів.

З повідомлення Селидівської міської ради № ЧЕ-7267730 від 06 вересня 2017 року та копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_2 . Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України в Донецькій області, судом також встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем холодної води за місцем проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 10 серпня 2018 року за № Ч-88 Селидівським ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» повідомлено ОСОБА_1 про переоформлення особистого рахунку на його ім`я як власника квартири.

Листами від 30 серпня 2018 року за № Ч-93, від 13 вересня 2018 року № Ч-94, від 30 жовтня 2018 року № Ч-118 Селидівським ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», повідомлено ОСОБА_1 з приводу його звернення з відключення водопостачання квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та роз`яснено, що для опломбування кранів холодної води йому необхідно звернутись на ділянку АДРЕСА_2 , з письмовою заявою на опломбування кранів холодної води та додати копію квитанції про оплату послуг з опломбування кранів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п.1 - 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV, у редакції чинний на час виникнення спірних правовідносин, визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.1 даного Закону комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Згідно з ч.5 ст.19 цього Закону виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Права та обов`язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг встановлені у ст.ст.20 та 21 цього Закону. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3) підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8) сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9) вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10) своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Згідно вимог ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила), засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Згідно з п.п.18 п.32 Правил виконавець зобов`язаний відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і договору.

Право власності, в тому числі на житло, гарантується ст.41, 47 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з довідки № 94 від 23.04.2018 року та листа № 119 від 18.05.2018 року КП «Селидівське БТІ», згідно реєстраційних даних станом на 01.01.2013 року квартира АДРЕСА_4 значиться за ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області 15.08.2001 року за р.№1842, зареєстрованого у Селидівському БТІ 15.08.2001 року № 1221 (т.1 а.с.210, 211).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта - ОСОБА_1 від 03.07.2019 року відомості відсутні (т.2 а.с.39-41).

Відповідно до п.3.1 ст.3 Статуту КП «Компанія «Вода Донбасу» підприємство створено з метою отримання прибутку, централізованого забезпечення технічною та питною водою населення, підприємств, міст, інших населених пунктів та споживачів води; надання послуг споживачам води, надання послуг водовідведення та є підприємством житлово-комунального господарства (т.1 а.с.77-80).

Селидівське ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» є його відокремленим підрозділом, одним з видів діяльності виступає постачання води (т.1 а.с.76).

10 жовтня 2013 року підприємством прийнято наказ № 307 «Про проведення інвентаризації 2013 - 2014 р.р. споживачів фізичних осіб, що проживають у багатоквартирному житловому фонді» (т.1 а.с.82).

01 листопада 2013 року представником відповідача - контролером ОСОБА_6 та споживачем ОСОБА_2 складено акт інвентаризації споживачів мешканців багатоквартирного жилого фонду, відповідно до якого проведено інвентаризацію відомостей про водоспоживання та водовідведення за адресою: квартира АДРЕСА_4 , особовий рахунок НОМЕР_1 . Внесено відомості про склад сім`ї споживача: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та про прилад обліку (т.1 а.с.83).

З копії паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 27 грудня 2001 року Гірницьким МВМ Селидівського МВУМВС України в Донецькій області, вбачається, що її зареєстрованим місцем проживання є кв. АДРЕСА_4 з 06 серпня 2003 року (т.1 а.с.84-85).

04 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявкою про виведення з експлуатації приладу обліку холодної води у зв`язку з повіркою та сплатила послуги з розпломбовування (т.1 а.с.86).

Згідно з актом № 2198 від 04 листопада 2016 року, складеного відповідачем здійснено вивід з експлуатації прилад обліку холодної води (т.1 а.с.86).

17 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявкою про прийняття в експлуатацію та опломбування вузлу обліку холодної води, сплатила послуги з опломбування водоміру (т.1 а.с.87).

Відповідно до акту № 2672 від 17 листопада 2016 року представником підприємства водопостачання контролером ОСОБА_7 в присутності споживача ОСОБА_2 у квартирі введено в експлуатацію вузол обліку холодної води (т.1 а.с.88).

20 березня 2018 року представником підприємства-відповідача контролером Зелінською Є.В. та споживачем ОСОБА_2 складено акт інвентаризації споживачів мешканців багатоквартирного жилого будинку за адресою: квартира АДРЕСА_4 . В акті зазначені, в тому числі, відомості про склад сім`ї споживача: ОСОБА_2 (т.1 а.с.89).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є сестрою позивача, зареєстрована з 06 серпня 2003 року та мешкає у квартирі за згодою позивача, користувалась послугами з водопостачання та водовідведення, які надаються відповідачем ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», тому мала право, як споживач комунальних послуг, звертатись із заявами до відповідача, який, в свою чергу, їх приймав та розглядав, виконуючи свої обов`язки щодо надання послуг.

Згідно з п.1.3, п.1.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року (далі - Правила № 190), виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем. Водопровідні вводи державного житлового фонду, житлово-будівельних кооперативів (далі - ЖБК), а також об`єднань співвласників багатоквартирних будинків (далі - ОСББ), усі магістральні й розподільчі внутрішньоквартальні мережі централізованого водопостачання, а також вуличні водорозбірні колонки, призначені для колективного водокористування, окремо розташовані підвищувальні насосні станції холодного водопостачання, артезіанські свердловини передаються за згодою власника згідно з відповідними рішеннями органів місцевого самоврядування на баланс виробника для подальшої експлуатації.

Відповідно до п. 3.1. цих Правил, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію (п.5.1.Правил № 190).

Відповідно до п.5.4., п. 5.13. Правил № 190 періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Таким чином, дії відповідача, як комунального підприємства, щодо надання послуг з постачання холодної води та водовідведення у квартиру АДРЕСА_4 , проведення розпломбовування, повірки, опломбовування та введення в експлуатацію приладу обліку, пов`язані з його безпосередніми обов`язками та не порушували права власності позивача на житло.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 не надав доказів щодо неправомірності дій відповідачів, та як наслідок спричинення йому матеріальної та моральної шкоди.

Заяв про залучення співвідповідачів у справі від позивача не надходило. На пропозицію суду першої інстанції про залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 , яка відповідно до пояснень ОСОБА_1 незаконно проживає в належній йому квартирі, позивач відмовився. Будь-яких позовних вимог до ОСОБА_2 не пред`являв.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачами права власності позивача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 , є безпідставними.

Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідачів та завдання унаслідок цього йому матеріальної та немайнової шкоди, а тому суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання дій незаконними, відшкодування матеріальної та немайнової шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не може погодитися і з доводами позивача щодо порушення судом норм процесуального права, посилаючись на те, що справу розглянуто судом, якому скасовано судове рішення, прийняте ним в процесі розгляду даної справи.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 09 листопада 2018 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу, скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1 а.с.58-61).

Згідно з ч.1 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Враховуючи вказану норму закону, аргумент апеляційної скарги щодо недопустимості участі судді ОСОБА_9 в розгляді даної справи є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що суд ухвалив правильне по суті, законне і справедливе рішення, дійшовши його на підставі повно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи, звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», його позовні вимоги та апеляційна скарга залишені без задоволення, судом апеляційної інстанції розподіл судових витрат не проводився.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 17 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 05 липня 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

С.А.Попова