Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/275/19
Провадження № 2/542/309/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Янко Л.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 , посилаючись на наступні обставини: вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 03 липня 2012 року був розірваний.

Від шлюбу мають повнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу сини зареєстровані та проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

В теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом Полтавського політехнічного коледжу Національного технічного університету на ІІІ курсі денного відділення. Термін навчання з 2016 року по 2020 рік.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом Полтавського професійного ліцею транспорту на ІІІ курсі денного відділення. Термін навчання з 2016 року по 2019 рік.

У зв`язку з навчанням синів позивачка несе постійні витрати, пов`язані з навчанням, а саме: оплата за навчання, витрати на проїзд, проживання, придбання одягу, продуктів харчування.

Відповідач в теперішній же час добровільної допомоги не надає.

Просила стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання дітей - ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку на період навчання до 30.06.2020 року та ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку на період навчання до 30.06.2019 року

Ухвалою суду від 04.04.2019 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, були залучені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, додатково пояснивши, що вона працює черговою по переїзду на залізниці та розмір її заробітної плати складає в середньому 4000 грн. на місяць. Чого не вистачає на утримання двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Витрати, які вона несе складаються з витрат на проїзд з місця проживання до міста навчання дітей (м.Полтава) кожного дня, витрати на придбання одягу, їжі, підручників, зошитів. Зазначивши, що аліменти на утримання сина ОСОБА_6 вона просить стягнути в більшому розмірі, ніж на утримання сина ОСОБА_7 , оскільки навчання в коледжу вимагає більших затрат, на відміну від навчання сина ОСОБА_7 в ліцеї. Стипендію діти на отримують, в гуртожитку не проживають. Також зазначила, що вона особисто підписала позовну заяву.

Позов просила задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засідання підтримувала вимоги позивача, позов просила задовольнити.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Надав заперечення на позовну заяву (а.с. 34-39), та просив відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання синів ОСОБА_4 в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) на дитину на період його навчання до 30.06.2020 року та ОСОБА_5 в розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) на дитину на період його навчання до 30.06.2019 року.

При цьому посилався на наступне.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються у коледжі та ліцеї. З дітьми у нього хороші стосунки, він їм допомагає матеріально на першу їх вимогу чи за потреби та між ними не виникало непорозумінь з цього приводу. Також вважає, що позивач не довела, що він може надавати матеріальну допомогу синам. В той час як він проживає в м. Нетішин Хмельницької області, де не має власного житла та мешкає у гуртожитку, він є пенсіонером. Єдиним його доходом є пенсія у середньому розмірі 2300 гривень. На ці кошти він оплачує житло, харчується, одягається, лікується та час від часу допомагає батькам пенсіонерам.

Суд, вислухавши пояснення у вступному слові позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 03 липня 2012 року був розірваний (а.с. 4).

Сторони мають спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать запис у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать запис у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 3).

Згідно з довідкою № 55 від 27.02.2019 року (а.с. 6) ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання Полтавського політехнічного коледжу.

Відповідно до довідки № 12 від 18.02.2019 року (а.с. 7) ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання Полтавського професійного ліцею транспорту.

Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 навчається в Полтавському політехнічному коледжі, денна форма навчання (а.с.6), та ОСОБА_5 навчається в Полтавському професійному ліцеї транспорту, денна форма навчання (а.с.7).

Згідно довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 , виданої виконкомом Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за № 469 від 25.02.2019 року, позивач та сини ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Тобто, діти перебувають на утриманні матері.

Таким чином, враховуючи, що навчальні заклади знаходиться не за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , форма навчання є денною, вони потребують матеріальних витрат на оплату навчання, проїзду до місця мешкання, на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо їх потреби в матеріальній допомозі батьків.

При цьому діти навчаються на денній формі, що виключає їх працевлаштування, стипендії не отримують.

Обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітніх окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дітей, які хоча й досягли повноліття, однак продовжують навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їм можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітніх у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Доводи відповідача про те, що позивач не довела можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, судом відхиляються з огляду на таке.

Аналіз ст.ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п`ятої розділу першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов.

Позивачем суду надані докази, що підтверджують існування обставин, з яким закон пов`язує можливість покладення на батька (мати) обов`язку надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання.

Разом з тим, у справі відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували неспроможність відповідача надавати допомогу своїм дітям.

Заперечуючи можливість надавати матеріальну допомогу повнолітнім синам, відповідач посилався на те, що він отримує лише пенсію, несе витрати по сплаті послуг за проживання в гуртожитку, та час від часу допомагає батькам пенсіонерам.

Так, згідно із довідкою ПФУ в Хмельницькій області (а.с.38), відповідач отримує пенсію за вислугою років в розмірі; січень 2019 року 2573,13 грн.; лютий 2019 року 2802,87 грн.; березень 2019 року 2362,69 грн. (а.с.38), при цьому є молодою особою, працездатного віку, доказів про неможливість працювати за станом здоров`я суду не надав.

Посилання на необхідність утримання батьків не є слушними, оскільки відповідачем на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу, зокрема й свідоцтва про народження, а також доказів витрат на утримання, відомостей про наявність інших осіб, що мають обов`язок допомоги батькам.

Факт оплати за проживання в гуртожитку не доводить факту існування обставин, які б унеможливлювали виконання ним свого обов`язку по наданню допомоги дітям, які продовжують навчання.

Інших обставин, які в розумінні ст. 199 СК України виключають можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання його синами, не наведено та не доведено.

Таким чином, беручи до уваги обов`язковість сукупності таких юридичних фактів - як досягнення синами сторін повнолітнього віку, продовження ними навчання і у зв`язку з цим існування потреби у матеріальній допомозі, наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей - ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 14.03.2019 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років та ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 14.03.2019 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, а на утримання ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/8 частини, суд враховує пояснення позивачки про те, що витрати на синів різняться, й навчання сина ОСОБА_4 потребує більших затрат, що пов`язане з необхідністю придбання більше матеріалів для навчання, а також те, що ОСОБА_5 знаходиться на неповному державному утриманні (а.с.7).

В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст. ст. 182, 199, 200 СК України та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 14.03.2019 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 14.03.2019 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса місця роботи: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 27 червня 2019 року.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області Ю.О.Афанасьєва