_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1079/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника відповідача Гаєвської Л.Л.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

Ухвалою Малиновського райсуду м.Одеси від 19 вересня 2017 року скасоване заочне рішення цього ж суду, ухвалене 24.10.2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 91480,58 дол.США за кредитним договором №OD30AK08701561 від 06.09.2006 року. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського райсуду м.Одеси від 20.10.2017 року справу направлено до Київського райсуду м.Одеси для прийняття до провадження за підсудністю.

27.11.2017 року справу передано на розгляд судді Калашніковій О.І. у відповідності до положень ст.11-1 ЦПК України в редакції, що діяла на той період часу.

Представник банку, який приймав участь у минулих судових засіданнях, підтримував вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором OD30AK08701561 від 06.09.2006 року в сумі 91480,58 дол.США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 18038,52 дол.США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15741,91 дол.США, заборгованості по комісії в сумі 794,04 дол.США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в сумі 56906,11 дол.США. Підтримуючи позов, представник Банку, стверджував, що ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідач ОСОБА_1 06.09.2006 року уклали кредитний договір № OD30AK08701561, за умова ми якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 33888,00 доларів США на термін до 05.09.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 10,56% на рік на суму залишку кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків, у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту, відсотків, комісії і пені. Позичальник досудову вимогу Банку залишив без уваги, тому Банк звернувся до суду з цим позовом.

Сторона відповідача позов не визнала і доводила, що розрахунок Банку про суму заборгованості не відповідає дійсним обставинам по справі і фактично сплаченим ОСОБА_1 сумам грошових коштів.

За клопотанням відповідача суд витребував від Банку письмові докази щодо погашення відповідачем кредиту, серед яких заочне рішення Індустріального райсуду м.Дніпропетровська, яке було ухвалене 28.02.2012 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення боргу за кредитним договором на заставне майно, меморіальні ордери на суми грошових коштів, які надійшли банку від реалізації заставного майна.

Окрім того, за клопотанням відповідача по справі призначена судово-економічна експертиза спірного кредитного договору. Висновок експерта до суду надійшов 17.09.2019 року.

До сьогоднішнього судового засідання сторони (їх представники) не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені у відповідності до вимог закону, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення судових повісток, представники надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

06 вересня 2006 року Приватне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (нині Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № OD30AK08701561, за умовами якого Банк надав, а позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 33888доларів США на споживчі цілі на строк до 05 вересня 2011 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між, Позичальником та Банком було укладено Договір застави автомобіля SUZUKIGRANDVITARA 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та порука ОСОБА_2 .

Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав і видав ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит і сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у повному обсязі в терміни, встановлені договором. Всупереч умовам кредитного договору позичальник з вересня 2010 року не здійснює платежів з повернення кредиту і сплати відсотків, у зв`язку з чим Банк у 2012році звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вимогами про звернення стягнення боргу за кредитним договором в сумі 272069 грн на предмет застави автомобіль. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року позов Банку було задоволено і судовим рішенням звернено стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна № OD30AK08701561/Авід 06.09.2006 року, а саме автомобіль SUZUKIGRANDVITARA 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

На виконання рішення суду автомобіль SUZUKIGRANDVITARA 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , згідно листа Регіонального сервісного центру в Одеській області Територіального сервісного центру № 5141 від 13.09.2018 року № 31/15/5141-2231 - 04.10.2014 року на підставі довідки-рахунку ВІА 769388 від 29.09.2014 року, виданої ТОВ «Агенство незалежних експертиз», було перереєстровано на іншу особу, на підставі листа Приватбанку від 02.10.2014 щодо дозволу банківської установи на реалізацію даного автомобіля. 11 вересня 2015 року Банк звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом у вигляді боргу за тілом кредиту, заборгованості за відсотками і пені за порушення умов договору в сумі 91480,58 дол.США, що на той час дорівнювало 1965002,86 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси, ухваленим 24.10.2016 року позов Банку було задоволено у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 про наявність такого рішення суду довідався в 2017році і звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. 19.09.2017 року суд задовольнив заяву відповідача, скасував заочне рішення, призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, а ухвалою суду від 20.10.2017 року справу передав до Київського районного суду м.Одеси за підсудністю.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства України.

Судом встановлено і визнано сторонами, що Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав і видав ОСОБА_1 кредитні кошти, а ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 16.12.2011 року в сумі 272069,6 грн.

Керуючись умовами кредитного договору і умовами договору застави транспортного засобу, Банк в 2012 році звернув стягнення боргу за договором кредиту на заставне майно автомобіль. Від реалізації заставного майна банк отримав 80 000 грн (т.1 а.с.155-166).

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у січні місяці 2012 року до суду із позовом про звернення стягнення на заставне майно.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив 28.02.2012 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» і звернув стягнення заборгованості за кредитним договором OD30AK.09.2006 року на автомобіль SUZUKIGRANDVITARA 2006 року випуску, що належав на праві власності позичальнику ОСОБА_1 .

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Звертаючись до суду у вересні 2015 року з вимогами про стягнення заборгованості за договором кредиту, банк надав розрахунок заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, за комісією і за пенею, починаючи з 2006 року і в обґрунтування своїх вимог посилався на положення ст.ст.525,527,530,1050,1054 ЦК України.

Цивільне судочинство, відповідно до приписів ч.1,3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги Банку в частині стягнення відсотків,пені і комісії не підлягають задоволенню тому як не містяться на вимогах закону.

Проаналізувавши наданий Банком розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором від 2006 року, суд дійшов висновку, що розрахунок не є належним і допустимим доказом , тому як не відповідає фактичним обставинам по справі. Так, ні в позові ні в розрахунку заборгованості Банк не зазначив про звернення в 2012 році боргу за спірним кредитним договором на заставне майно і часткове погашення боргу за рахунок реалізованого заставного майна. Розрахунок проведено в валюті кредитування в іноземній валюті- доларах США, а звернення стягнення боргу, реалізація заставного майна і погашення боргу за рахунок реалізованого заставного майна виконано в національній валюті. Оскільки Банк не надав складових заборгованості ОСОБА_1 в загальній сумі 272069,6 грн станом на 16.12.2011 року, а в рішенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ці складові також не встановлені, суд позбавлений можливості перевірити розрахунки Банку в національній валюті боргу за тілом кредиту з 16.12.2011 року по серпень 2015 року і керується тими розрахунками, що наведені в експертному висновку (т.2 а.с.41-56).

Згідно з висновком експерта №18-6218/6219 судово-економічної експертизи, виконаного 30.08.2019 року судовим експертом ОНДІСЕ Олексюк В.П. заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором OD30AK.09.2006 року становить 1165,50 дол.США. станом на 11.09.2015 року (день звернення банку до суду з цим позовом), що на день ухвалення судового рішення дорівнює 29265 грн 70 коп.

Відповідно до вимог ст.133, 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це судовий збір у сумі 292 грн 65 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265, 282,283 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк до ОСОБА_1 задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпро 49094, вул. Набережна Перемоги,50, , рах. № НОМЕР_3 ) 29265 грн 70 коп, що дорівнює 1165,50 долларам США заборгованість за договором OD30AK.09.2006 року .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 292 грн 65 коп.

В іншій частині позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.10.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.