Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді Соколишиної Л.Б.

при секретарі Римській Я.О.

за участю представника позивача Бойка А.С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 1947 році в адміністративних межах с. Червона Слобода було збудовано водогін для поливу парників, полив яких відбувався з вежі завдяки вітродвигуну. У 1965 році, коли вежа стала несправною і вітродвигун перестав подавати воду для поливу парників, їх прибрали. Через деякий час, на тому ж місці, був збудований водогін, який на сьогодні працює справно та успішно постачає чисту воду у понад 20 домогосподарств у с. Червона Слобода. У 70-х роках минулого століття, земельну ділянку, на якій знаходиться частина водогону, було відведено відповідачці для побудови приватного будинку. Під час забудови відповідачкою відведеної їй у власність земельної ділянки, останнїй було відомо про наявність вказаного водогону, та проведено будівництво на власний розсуд. Дозволу на будівництво даних споруд, що розташовані на земельній ділянці, нею отримано не було. Впродовж останніх шести років відповідачка неодноразово зверталася до органів державної влади, місцевого самоврядування, а також до суду з вимогою знести указану частину водогону, на що отримувала відмову, адже водогін знаходиться у справному стані, відповідає нормам, які були чинними на час його будівництва та регулярно перевіряється КП «Агроекологія». Також, зазначає. що при ухваленні рішень судами загальної та апеляційної інстанції було враховано, що знесення даного водогону порушить права інших осіб, які виступали категорично проти знесення споруди, що підтверджується заявами та петицією громади на ім`я голови сільської ради с. Червона Слобода. Наголосив, що над частиною водогону, яка знаходиться на ділянці відповідачки, самовільно, без отримання будівельного паспорту на будівництво, а також узгодження з відповідними органами, зведено господарську (присадибну) будівлю, яка заважає проведенню своєчасного огляду та обслуговування частини водогону, яка знаходиться у комунальній власності. Самочинно збудовані відповідачкою приміщення, побудовані з істотним порушенням будівельних та санітарних норм, а також без дозволу на будівництво, оскільки за узгодженням цього питання відповідачка нікуди не зверталася. Підкреслив, що своєю наявністю такі приміщення виключають можливість перевірки стану водогону на даному його відрізку, чим несуть загрозу для інших жителів с. Червона Слобода, а тому просить зобов`язати відповідачку знести за власний рахунок житлові та нежитлові споруди, самочинно збудовані, що перешкоджають проведенню обслуговуючих робіт на даній частині водогону, що проходить під ними.

Відповідачкою на адресу суду було надано відзив, в якому вона пояснила, що будинок, в якому вона проживає та зареєстрована був збудований її покійним чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будівництво проводилося згідно вимог чинного на той час будівельного законодавства. Об`єкт було введено в експлуатацію, проект та документація погоджувалася з позивачем і в 2003 році ОСОБА_2 отримав право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що підтверджувалось свідоцтвом на право власності, виданим виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Ченркаської області від 31 січня 2003 року та зареєстрованим в Черкаському інвентарбюро за № 1797 в кн. № 7. Після смерті чоловіка вона успадкувала вказане майно та державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 2006 року. Зазначила, що земельна ділянка була надана для будівництва ще її чоловікові, проте за життя він не встиг реалізувати своє право на безоплатну приватизацію і за рішенням Червонослобідської сільської ради від 28 березня 2008 року № 25-9 після його смерті вже їй у власність надана земельна ділянка площею 0,0736 га, на підставі чого нею отримано державний акт на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , площею 0,0736 га для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що житловий будинок з усіма надвірними спорудами не може вважатися самочинного збудованим, так як будівництво проведено на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності і була відведена з метою ведення селянського господарства, що передбачає в тому числі і будівництво житлового будинку. Наголосила, що будинок, в якому вона проживає та зареєстрована є її єдиним житлом. А тому, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що під час забудови відповідачкою відведеної їй у власність земельної ділянки, їй було відомо про наявність водогону, однак будівництво було проведено на власний розсуд. Відповідно до ДБН 360/92, відстань від господарських споруд до джерел питного водопостачання повинна бути не менше 20 м. Такі вимоги відповідачкою порушені. Господарські будівлі на її земельній ділянці заважають проведенню своєчасного огляду та обслуговування частини водогону, що знаходиться у комунальній власності, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що у червні 2018 року за її місцем проживання приходили представники позивача, якими було зазначено, що питання стосовно водогону та споруд на її земельній ділянці буде вирішуватися у виконкомі сільської ради. Згодом у виконкомі сільської ради їй запропонували надати документацію на будинок, що було нею зроблено. Зазначила, що таку документацію вона вже раніше надавала. Серед наданих нею документів, була копія техпаспорту, графа якого стосовно самочинного будівництва не заповнена. Представники сільської ради наголошували, що будівлі на її земельній ділянці заважають водогону, однак зауважила, що у тому ж таки технічному паспорті зазначені усі будівлі, збудовані на належній їй земельній ділянці, однак там немає позначки про водогін. Також вказала, що нею було надано позивачу акт приватизації, рішення районної ради від 15 січня 2016 року, на сесії якої було вирішено відключити аварійний водопровід по АДРЕСА_2 . Наголошує, що позивач не надав доказів існування водогону та розміщення її будинку і господарських споруд саме на ньому. Просила у позові відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 2006 року державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем Червонослобідської сільської ради 03 січня 2003 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 (відповідачка по справі). Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права власності на жилий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради 31 січня 2003 року та зареєстрованого в Черкаському інвентарбюро за № 1797 в кн. № 7. Жилий будинок з прибудовою під літ "А-Г дерев`яний, обкладений цеглою, житлова площа 60,3 кв.м з надвірними спорудами: сараєм під літ "Г", літньою кухнею під літ "В", погрібом під літ "Д", вбиральнею під літ «Е", гаражем під літ "Б", огорожею під № 1-3, свердловиною під № 4.

Відповідно до витягу з рішення 25 сесії 5-го скликання Червонослобідської сільської ради № 25-9 від 28 березня 2008 року відповідачці було надано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2213 га, в тому числі : ріллі - 0,1649 га, багаторічних насаджень - га, забудованих земель - 0,0564 га; з них під будівлями - 0,0226 га, по фактичному користуванню за адресою: АДРЕСА_1 - 0,0736 га та на урочищі „ АДРЕСА_2 - 0,1477 га. Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку відповідачки, розроблену Черкаським районним відділом регіональної філії Державного підприємства «Центр держаного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 19 жовтня 2009 року відповідачка на підставі указаного рішення позивача є власницею земельної ділянки площею 0,0736 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої у АДРЕСА_1 .

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_1 (яка є відповідачкою у даній справі) до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області (що є позивачем у даній справі) про зобов`язання вчинити певні дії було встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння та земельна ділянка площею 0,0736 га, по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30 серпня 2006 року та державним актом на право власності на земельну ділянку від 19 жовтня 2009 року. Вказана земельна ділянка була забудована згідно плану забудови земельної ділянки від 30 вересня 1983 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто доводи позивача про проведення будівництва на власний розсуд без отримання дозволу на будівництво даних споруд, що розташовані на указаній земельній ділянці, не відповідають дійсності та спростовуються наведеними фактами.

Проте, позивач не надав суду жодного доказу розміщення будинку та господарських споруд, належних відповідачці саме на вказаному водогоні, оскільки, як вбачається з відповіді позивача № 1928/02-17 від 21 листопада 2016 року на адвокатський запит технічна документація на даний водогін у Червонослобідській сільській раді відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 2 тієї ж статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, житловий будинок з усіма надвірними спорудами, що належить відповідачці не може вважатися самочинно збудованим, так як будівництво проведено на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності і була відведена з метою ведення селянського господарства, що передбачає у тому числі і будівництво житлового будинку. Будівництво проведено відповідно до вимог чинного на момент проведення робіт законодавства, а особа, яка проводила будівельні роботи (чоловік відповідачки) набула право власності на даний будинок.

А тому, твердження позивача про самочинне будівництво житлового будинку з надвірними спорудами, що належить відповідачці, не відповідає дійсності, що підтверджено документами, дослідженими у судовому засіданні.

Крім того, будинок в якому проживає та зареєстрована відповідачка є її єдиним житлом.

Стаття ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Таким чином, позич, надавши попередньо для розміщення житлового будинку земельну ділянку, знаючи про можливе розміщення на даній земельній ділянці трубопроводу, погодився із забудовою даної земельної ділянки. Після завершення будівництва, погодив будівельно-технічну документацію та видав свідоцтво про право на власність на житловий будинок з господарськими спорудами, прийняв рішення про передачу даної земельної ділянки у власність відповідачки.

Враховуючи викладене, та те, що житлові та нежитлові споруди, належні відповідачці на праві власності не є самочинно збудованими, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та ст. ст. ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 263, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області безпосередньо, або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи через Черкаський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Позивач: Червонослобідська сільська рада, Черкаського району, Черкаської області, місцезнаходження: вул. Соборна, 2/1, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 04 липня 2019 року.

Суддя: Л. Б. Соколишина