Ухвала

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 755/17496/18

провадження № 61-11476ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є.В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «50 років Жовтня» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом,

у якому просив визнати заборгованість по сплаті вартості житлово-комунальних послуг у розмірі 3 755, 09 грн безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, зобов`язати Житлово-будівельний кооператив "50 років Жовтня" списати

з особового рахунку заборгованість у розмірі 3 755, 09 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 рокувідкрито провадження по даній цивільній справі та призначено до розгляду

у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 травня

2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2

у якій останній, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою

в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена

в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються

й на стадію касаційного провадження.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті

19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 3 755, 09 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «50 років Жовтня» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков