П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 221/6791/17

Номер провадження 22-ц/804/2254/19

24 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року, у складі судді Овчиннікової О.С.,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, вказуючи, що 17.12.2003 року позивач позичив ОСОБА_5 86000 грн., про що було складено розписку, дату повернення позики у розписці вказано не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06.09.2018 року визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 6,9900 га на території Благодатненської селищної Волноваського району Донецької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Дізнавшись про існування спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті боржника, у березні 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути борг, але відповіді не отримав. Просив стягнути з відповідача, як спадкоємця боржника, на його користь суму боргу в розмірі 86 000 грн.

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 86 000 грн. у рахунок відшкодування боргу. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 860 грн.

27 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про перегляд заочного рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 14 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року скасувати у повному обсязі , відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1290 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що підставою для стягнення грошових коштів з відповідача є боргова розписка від 17.12.2003 року, згідно якої його дід ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 гроші у тимчасове користування у розмірі 86000 гривень, отже, він як спадкоємець, повинен відповідати за борговими зобов`язаннями спадкодавця. Втім, йому відомо, що його дід ОСОБА_5 ніяких грошей від ОСОБА_1 не отримував. Зазначена розписка від 17.12.2003 року посвідчена головою Благодатненської селищної ради ОСОБА_8 . , але згідно журналу реєстрації нотаріальних дій за 2003 рік розписка ОСОБА_5 про отримання грошей в сумі 86000 грн. в Благодатненській селищній раді не реєструвалась. Суд на це не звернув уваги та не дав цим обставинам правової оцінки.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його життя протягом шести років позивач не пред`являв до нього ніяких вимог про повернення боргу, що на його думку, є підтвердженням факту того, що боргу не існувало.

Позивач в позовній заяві не посилався на те, що він не знав про прийняття відповідачем спадщини, тому строк пред`явлення вимоги рахується судом з дня ухвалення рішення Волноваського районного суду Донецької області від 06.09.2016 року, яке набрало чинності 16.09.2016 року, про визнання за відповідачем права власності на земельну ділянку. Оскільки вимогу про повернення боргу позивач пред`явив 24.03.2017 року, ним попущено строк пред`явлення вимоги до спадкоємця, який сплив 16.03.2017 року.

Крім того, відповідно до ст. 1282 ЦК України та п.32 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, спадкоємці боржника відповідають по боргам спадкодавця у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем не визначено вартість земельної ділянки, яку відповідач отримав у спадок, а тому стягнення всієї суми боргу без визначення вартості спадкового майна є неможливим.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує, що посилання відповідача на те, що боргова розписка не завірена належним чином є безпідставним, оскільки боргова розписка не відноситься до обов`язкових видів договорів, що підлягають посвідченню нотаріально. Оригінал розписки було надано до суду, що підтверджує наявність заборгованості. Відповідно до постанови ВСУ від 18.09.2013 року №6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідач не надав жодних доказів, що борг було повернуто. Про те, що боржник ОСОБА_5 помер, він дізнався лише 03.10.2016 року з листа відповідача до ПрАТ «Екопрод», де він є генеральним директором, та до пред`явлення ним вимоги до спадкоємця, яку останній отримав 25.03.2017 року, минуло менше, ніж 6 місяців. Згідно до інформації, наданої Волноваським Відділом Держгеокадастру у Донецькій області від 18.12.2017 року №1532/102-17 станом на 01.01.2017 року вартість одного гектару ріллі по Донецькій області складає 34854,68 грн., площа земельної ділянки, яку успадкував відповідач, складає 6,99 га, отже, вартість земельної ділянки складає 243634,21 грн. Таким чином, вартість успадкованого майна є значно більшою, ніж сума, яку відповідач повинен повернути згідно боргової розписки спадкодавця. У свою чергу відповідач не надав жодних доказів, що успадковане майно може коштувати менше ніж вимоги за борговою розпискою, тому відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1282 ЦК України відповідач зобов`язаний задовольнити його вимоги повністю.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, клопотань до апеляційного суду не надавав, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за його відсутність.( а.с. 121,125-126)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд виходив з того, що правовідносини, що склалися між позивачем та ОСОБА_5 допускають правонаступництво; відповідач є правонаступником боржника ОСОБА_5 , прийняв спадщину, отже, кредитор, який звернувся до правонаступника боржника в шестимісячний строк від дня, коли дізнався про відкриття спадщини, має право на відшкодування за борговим зобов`язанням.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно розписки від 17.12.2003 року, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 гроші у тимчасове користування( позику) в сумі 86 000 грн. Гроші отримані у повному обсязі. Розписка написана особисто ОСОБА_5 у присутності двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та посвідчена головою Благодатненської сільської ради 17 грудня 2003 року ОСОБА_8 на предмет справжністі підпису ОСОБА_5 на документі. Посвідченння скріплено мокрою печаткою Благодатненської сільської ради .( а.с. 32)

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду щодо доведеності факту укладення між ОСОБА_5 та позивачем 17 грудня 2003 року договору позики у розмірі 86000 гривень.

Довідка Благодатненської селищної ради від 18.02.2019 року, згідно якої у журналі реєстрації нотаріальних дій Благодатненської селищної ради за 2003 рік відсутній запис про реєстрацію виконавчих дій, зокрема, і розписки ОСОБА_5 , не може вважатись доказом відсутності укладеного договору позики.

Так, відповідно до частини 7, 69 Інструкції про Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р.N 22/5 (втратила чинність 02.12.2011 року) нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 Закону "Про нотаріат» та інших випадків, передбачених законодавством України. Посадова особа виконавчого комітету засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

Отже, оскільки розписка щодо отримання боргових коштів є за своєю природою доказом укладення договору позики( угоди), то відповідно така розписка не могла бути предметом як посвідчення так і реєстрації посадовими особами селищної ради. У свою чергу, це не позбавляло будь яку особу бути свідком при підписанні боргової розписки.

Крім того, відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, та не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідачем, у свою чергу, не спростоване ані підпис боржника ОСОБА_5 на розписці ані безгрошовість розписки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Рішенням Волноваського районного суду від 06.09.2016 року за позовом відповідача до ОСОБА_10 про визнання права власності на спадщину за законом( цивільна справа 221/4568/16-ц) за ОСОБА_2 визнано право власності у порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 6, 9900 га на території на території Благодатненської селищної Волноваського району Донецької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,кадастровий номер :03:000:0226.( а.с. 5)

Отже, ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлого ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 1статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до ч.1 ст. 1282 спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як встановлено судом , відповідач успадкував після померлого ОСОБА_5 земельну ділянку площею 6, 9900 га на території на території Благодатненської селищної Волноваського району Донецької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно довідки наданої Волноваським Відділом Держгеокадастру у Донецькій області від 18.12.2017 року №1532/102-17 станом на 01.01.2017 року вартість одного гектару ріллі по Донецькій області складає 34854,68 грн., площа земельної ділянки, яку успадкував відповідач, складає 6,99 га, (станом на 01.01.2019 року, без індексації, вартість гектару ріллі по Донецькій області складає 31 111 грн). Отже, вартість спадкового майна значно перевищує боргове зобов`язання відповідача, та не є пересторогою для застосування вимог ст. 1282 ЦК України.

Разом з тим, положення ч.1 ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до сттаті 1281 ЦК України( у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

У свою чергу, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. (Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15ц)

Судом встановлено, що відповідач, який є спадкоємцем позичальника ОСОБА_5 письмово повідомив кредитора ОСОБА_1 про відкриття спадщини та прийняття її лише 03.10.2016 року.(а.с. 94) Дану обставину підтвердив відповідач в апеляційнім суді.

17.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до спадкоємця ОСОБА_2 з письмовою вимогою про задоволення вимог кредитора ОСОБА_5 у розмірі 86000 гривень. ( а.с.101) Дана вимога, згідно поштового повідомлення, отримана ОСОБА_2 25.03.2017 року.(а.с. 102) Дана обставина також була підтверджена відповідачем в апеляційнім суді.

Встановивши, що ОСОБА_1 дізнався про відкриття спадщини 03 .10.2016 року року, а вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, пред`явив у 17.03.2017 року, судова колегія погоджується з висновками суду про дотримання позивачем передбаченого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для задоволення позову.

Доказів того, що позивач був обізнаний щодо смерті ОСОБА_5 , а отже, і часу відкриття спадщини, раніше 03.10.2016 року, матеріали справи не містять.

Як пояснив відповідач в апеляційному суді, він особисто не знає позивача та з ним не спілкувався. Згідно довідки Благодатненської селищної ради від 11.10.2019 року, наданій відповідачем як письмовий доказ, селищна рада повідомляє: до 2005 року земельний пай, який належав ОСОБА_5 загальною площею -6,9943 га, кадастровий номер :03:000:0226, знаходився в оренді АОЗТ «Екопрод», проте, з 2005 року до моменту смерті оброблявся самостійно, та земельний податок з 2006 року включно по 2009 рік був сплачений від імені ОСОБА_5 ( а.с. 132)

Отже, доводи відповідача, що позивач мав знати про смерть ОСОБА_5 , а отже, і час відкриття спадщини, раніше 03.10.2016 року, оскільки орендував у нього земельну ділянку, спростовується письмовими доказами, згідно яких з 2005 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були відсутні договірні відносини щодо оренди землі.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Враховуючи приписи ч.2ст.141 ЦПК, підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу не має.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 жовтня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Кочегарова Л.М.

Ткаченко Т.Б.