Провадження № 2/761/2477/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Горюк В.А.,

представника відповідача Сушицької Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у м. Києві, третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у м. Києві на її користь грошові кошти у розмірі 39749,78 грн.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її батько - ОСОБА_2 отримував страхові виплати від управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області, після смерті батька вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на заборгованість по виплатам в сумі 39749,78 грн. Позивач з 14.06.2018 року була взята на облік як внутрішньо переміщена особа в м. Києві, тому звернулася до відповідача з заявою, в якій просила вплатити їй страхову суму зазначену в свідоцтві про спадщину за законом. Однак відповідач, своїм листом відмовив й в виплаті, тому вважає що така відмова є незаконною та просить стягнути на її користь ці кошти.

30.10.2018 р. по даній справі відкрито провадження, вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача надано письмові пояснення де зазначено наступне. Управлінням було відмовлено в проведенні страхових витрат, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не перебував на обліку в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, оскільки за життя він не звертався до управління з заяво про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщеній особі. ОСОБА_2 перебував на обліку і отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровськ Луганської області, який на даний час знаходиться на окупованій території. Даним відділенням не було здійснено переміщення з тимчасово окупованої території в населенні пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження та у зв`язку із цим нарахування та здійснення виплат з 01.12.2014 р. цим відділенням припинено. За чинним законодавством України особи, як тимчасово переміщені, мають право на отримання раніше призначених виплат за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО за установленою формою. Потерпілий ОСОБА_2 за життя мав можливість реалізувати своє право на продовження раніше призначених виплат, звернувшись до органу Фонду за фактичним місцем проживання (перебування), проте таким правом не скористувався. Здійснити виплати по спадщині може лише той робочий орган виконавчої дирекції Фонду, у якому обліковувались нараховані, але не виплачені суми. Тому члени сім`ї або спадкоємці можуть звертатись за спадщиною лише до цих відділень. На момент настання інвалідності і до моменту смерті ОСОБА_2 н перебував на обліку у відповідача і управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві є неналежним відповідачем.

Представник третьої особи скористався правом надати пояснення по суті спору. Зазначив, що державою гарантовано на законодавчому рівні та відповідно врегульовано питання надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду потерпілим на виробництві, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Їх права в повній мірі захищені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», актами КМУ, іншими нормативно-правовими актами. Такими актами не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились з таких територій. Так, Європейським судом з прав людини 13.02.2018 р. прийнято рішення у справі «Цезар та інші проти України» щодо скарг жителів ОРДЛО по призупинення соціальних виплат. В рішенні, зокрема вказано про те, що держава мала припинити всі соціальні виплати на цих територіях. Проте національні органи влади запровадили нове законодавство, яке дозволяє одержувачам соціальних виплат з територій Донецької та Луганської областей, що не перебувають під контролем держави, звернутися до відповідних органів соціального страхування, розташованих на території, контрольованої Урядом для відновлення їх соціальних виплат. ОСОБА_2 не набув право на щомісячні страхові виплати, оскільки не звертався до робочих органів Фонду на території підконтрольній владі України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представником позивача надано відповідь на письмові пояснення третьої особи, де зокрема, зазначено, що ненадання позивачем (застрахованою особою, потерпілим), який не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для невиплати позивачу (застрахованій особі, потерпілому), страхових виплат. Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 р. у справі № 243/3505/16-ц. За свого життя ОСОБА_2 проживав на тимчасово окупованій території та отримував виплати від Фонду до початку проведення АТО. Довідкою № 03/4197 від 28.12.2017 р. третя особа підтвердила , що ОСОБА_2 за життя належали і були недоотримані у зв`язку із його смертю страхові виплати.

Представник позивача просила розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позов в повному обсязі, про що свідчить клопотання направлене в адресу суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

З пояснень представника Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області, які долучені до матеріалів справи, вбачається прохання розглядати справу за йог відсутністю.

Вислухавши пояснення представника Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у м. Києві, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Як вбачається з свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_1 ) місце смерті - Луганська обл.., м. Голубівка .

17 квітня 2018 року, державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_2 його дочці - позивачу ОСОБА_1

П. 3 свідоцтва зазначено як спадкове майно: недотримані щомісячні страхові виплати за травень-листопад 2014 року на загальну суму 6192 грн.96 коп., а також донарахованих страхових виплат з 01.12.2014 року по 17.08.2017 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з01.03.2017 року, та доплату по перерахунку з 01.03.2014 року на суму 33556 грн.82 коп. та складає загальну суму виплат 39749 грн. 78 коп.,що належали померлому на підставі довідки, виданої управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області 28.12.2017 року за №03/4197.

Відповідно до довідки № від 14 червня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_3 .

15.06.2018 року, позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила виплатити їй раніше призначену страхову виплату на період 14.06.2018 року по спадщині - спадкодавець - ОСОБА_2 .

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Своїм листом від 08.08.2018 року відповідач відмовив позивачу в виплаті, зазначаючи зокрема, що якщо потерпілий або особа, що мала право на страхові виплати, не перемістилася з окупованої території та не набула право на отримання страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа, виплати їй не нараховувалися та не виплачувалися в робочих органах виконавчої дирекції фонду, що розташовані на території, яка контролюється українською владою, відповідно, відсутні кошти, які належали спадкодавцю за життя. Тому відсутні кошти, не можуть бути включені до складу спадщини.

Потерпілий ОСОБА_2 не обліковувався управлінням у м. Києві, оскільки за життя він не звернувся до управління у м. Києві з заявою про продовження страхових виплат, як внутрішньо переміщена особа.

Призначення та сплата страхових виплат потерпілим на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 5 червня 2014 року) передбачено, що у районі проведення АТО можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.

Національний банк України (далі - НБУ) постановою від 23 липня 2014 року № 436 на території Донецької та Луганської областей з 24 липня 2014 року запровадив надзвичайний режим роботи банківської системи.

Постановою від 6 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» НБУ зобов`язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв`язку, які є учасниками платіжних систем, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО, встановлено постановою правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451.

У пункті 1 розділу III цього Порядку зазначено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування).

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII, а також Закону України від 16 вересня 2014 року № 1680-VII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Макіївка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією.

Відділення на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 595, з 2 лютого 2014 року переміщено із зони проведення АТО й на теперішній час зареєстроване у м. Слов`янську.

Судом встановлено, що особисто померлий ОСОБА_2 до відділення із заявою про виплату щомісячних страхових виплат не звертався, на облік як внутрішньо переміщена особа не ставав.

При переміщенні Відділення із зони проведення АТО усі документи щодо діяльності Фонду у тому числі особисті справи потерпілих на виробництві, залишилися на непідконтрольній території.

Померлий за новим місцем знаходження Відділення не звертався, будь-якої інформації не запитував, доказів його переміщення з окупованої території позивач не надавав.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 вересня 2018 р. № 243/3505/16-ц вказала, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат, відступивши при цьому від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-51цс17.

У вказаній постанові Верховним Судом наголошено, зокрема, що підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення АТО до теперішнього часу не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади. Ці підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Разом з тим, за положеннями чинного законодавства України, задоволення позову пов`язується з необхідністю поновлення прав особи, порушення яких допустив відповідач.

Як було встановлено в судовому засіданні третя особа - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Луганській області довідкою № 03/4197 підтвердило, що ОСОБА_2 належали недоотримані щомісячні страхові платежі, внаслідок чого державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право власності за законом.

Приймаючи рішення по суті справи, суд виходить с того, що представником позивача не наведено підстав, які свідчать про те, що Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у м. Києві мало задовольнити заяву спадкодавця та здійснити відповідну виплату, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні позову.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. 1218 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у м. Києві, третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: