Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 472/382/18
Провадження № 2/480/336/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Куртась К.В.,

розглянувши 23 жовтня 2019 року в місті Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерцій банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

24.10.2018 року ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області передано матеріали цивільної справи №472/382/18 за позовом публічного акціонерного товариства Комерцій банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.01.2019 року дану справу прийнято до провадження даного суду та відкрито провадження у даній справі.

08.04.2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

31.07.2018 року позивачем надано уточнену позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.02.2006 року відповідач 24.02.2006 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 25.10.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за тарифним планом "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" зі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки.

В позові позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір що підтверджується підписом у заяві.

Позивач вказує, що він свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідач скористався наданим кредитом, однак зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а саме: неналежно сплачував внески на погашення заборгованість за кредитом з 30.06.2006 р. по 30.07.2010 р.; за відсотками в період з 27.03.2006р. по 28.02.2018 р. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК, України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідач здійснив 13.06.2006 року у розмірі 200,00 грн. що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача та має відображення у розрахунку заборгованості.

Позивач вважає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість - 20541,73 грн., яка складається з наступного: - 2281,89 грн. - заборгованість за кредитом; - 18259,84 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 5076,13 грн., яка була задоволена рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.11.2008 р з Відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить - 15456,6 грн.; а також штрафи відповідно до Договору:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

-773,28 грн. - штраф (процентна складова).

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 16738,88 грн..

Також просив стягнути судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Натомість в позові зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, натомість його представником надано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України.

В своїй заяві представник позивача зазначив наступне: як зазначено у позові відповідач отримав кредит 24.02.2006 року, останній платіж за вказаним кредитом було здійснено 13.06.2006 року та позивач звернувся за захистом свого порушеного права до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, внаслідок чого Центральним районним судом м. Миколаєва 13.11.2008 року було видано судовий наказ по справі № 2-4-11706/08 про стягнення коштів з відповідача на користь позивача.

Отже представник відповідачка вважає, що право вимоги за кредитним договором та початок позовної давності у позивача виникло з 14.07.2006 року та строк позовної давності за вказаним кредитним договором перервався судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва 13.11.2008 року, а за таких обставин, 3-річний строк позовної давності з врахуванням наявності рішення суду, почався заново 14.11.2008р. та закінчився 14.11.2011р.. Зважаючи на наведене, у даному випадку позовну заяву подано 23.07.2018р., тобто, з пропуском строку позовної давності на понад 6 років.

Тому представник позивача просив застосувати до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного.

Відповідно копії заяви № б/н від 24.02.2006 року відповідач 24.02.2006 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється.

Останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідач здійснив 13.06.2006 року у розмірі 200,00 грн. що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача.

Відповідно копії судового наказу від 13 листопада 2008 року справа № 2-4-11706/08, Центральним районним судом м. Миколаєва, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ЗАТ КБ "приватБанк" для погашення заборгованості, заборгованість по пластиковій кредитній карті від 24.02.2006 року у розмірі 5076,13 грн.

Згідно статуту від 19.04.2017 року за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року було змінено тип банку з ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк".

Тож як убачається з судового наказу з відповідача уже стягнуто на користь ЗАТ КБ "приватБанк", заборгованість по пластиковій кредитній карті від 24.02.2006 року у розмірі 5076,13 грн.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Та ст. 264 ч.2 визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно висновку ВС в постанові № 175/4753/15-ц від 6 лютого 2019 року, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи те, що судовим наказом з відповідача уже стягнуто на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк", заборгованість по пластиковій кредитній карті від 24.02.2006 року у розмірі 5076,13 грн., тому повторне стягнення кредиту всупереч положень призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим позовну давність не слід застосовувати.

Крім того як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, то у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 19, 89, 141, 258,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В позові Публічного акціонерного товариства Комерцій банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв

23.10.2019