Справа № 454/1665/19
У Х В А Л А

04 липня 2019 року року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: Л. Ю. Фарина,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ СК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в особі Львівської дирекції "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В провадженні Сокальського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів та просить стягнути у його користь 168850,58грн. матеріальної шкоди; 45000,00грн. з ОСОБА_2 моральної шкоди, із страхової компанії стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування та судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 01.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Однак 04.07.2019р. на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та причіп ПФ 01 Фермер д.н.з. НОМЕР_2 ) яке на праві власності належить ОСОБА_2 . Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду відповідачкою. Вказує на те, що внаслідок ДТП 26.10.2015р. було пошкоджено його автомобіль з вини ОСОБА_2 , проте вже майже 4 роки завдана шкода не відшкодована. Остання ухиляється від залагодження конфліктної ситуації а тому існує загроза невиконання можливого рішення суду. Враховуючи розмір заподіяної шкоди виникає необхідність у накладені арешту в порядку забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не викликались, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що у задоволенні вимоги щодо забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18 січня 2017 року.

Звертаючись до суду з цивільним позовом ОСОБА_1 просить стягнути з Відповідача 1- 50000,00грн. матеріальної шкоди та стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування; з Відповідача 2 118850,58грн. матеріальної шкоди, 45000,00грн. моральної шкоди, та судові витрати по справі.

У заяві про забезпечення позову позивач приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , оскільки існує обґрунтоване припущення щодо невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що 26.10.2015р. внаслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль, яким керувала мати позивача ОСОБА_3 Іншим учасником та винуватцем дорожньої пригоди є ОСОБА_2 у зв`язку із чим було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України, яке на даний момент перебуває на розгляді в Червоноградському міському суді.

Однак наявність самого по собі позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони користуватись або розпоряджатись ним законному власнику.

На даний час ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та причіп ПФ 01 Фермер д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Територіального сервісного центру 4646 МВС України.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Сама обставина про те, що відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України не є підставою для застосування заходів забезпечення позову. Окрім того, у суду виникає сумнів про доцільність застосування такого, адже будучи особою , якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, що було б доречним, та заявляти заходи забезпечення позову.

Вимоги ж позивача про забезпечення позову, на думку суду є необґрунтованими та неспівмірними щодо заявлених позовних вимог.

Колегія суддів Верховного Суду першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №752/6255/18 від 21.11.2018 року скасовуючи рішення попередніх інстанцій «не може погодитися з таким висновком судів попередніх інстанцій, оскільки вони не оцінили обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясували розмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінили рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтували необхідності вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника».

Таким чином аналізуючи норми чинного законодавства, беручи до уваги зміст та розмір позовних вимог та оцінюючи рівноцінність заходів забезпечення позову (арешту майна) приходжу до висновку, що вимога про забезпечення позову не може бути задоволена судом.

Керуючись ст. 149-154 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ СК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в особі Львівської дирекції "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: Л. Ю. Фарина