Провадження № 6/761/863/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Орел П.Ю.,

приватного виконавця Наконечного І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича, боржник: ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

В С ТА Н О В И В:

14 червня 2019 року до Шевченківського районного суду міста Києва звернувся Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Наконечний Ігор Михайлович про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 58633223 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2016 року по справі 201/4129/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 25 794 760,16 грн.

14.03.2019 року Приватним виконавцем було розпочате виконавче провадження № 58633223 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та 15.03.2019 року направлено копію постанови сторонам.

З метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу приватним виконавцем, постановою від 15.03.2019 року накладено арешт на майно та кошти боржника, про що внесені дані до відповідних реєстрів.

З метою отримання інформації про джерела отриманих доходів боржника та зареєстрованих відкритих рахунків у банківських установах приватним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України. Також відповідні запити направлено до Пенсійного фонду України.

Згідно відповідей вищевказаних державних установ інформація стосовно боржника відсутня.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав вланості на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухоме майно у боржника відсутнє.

02.04.2019 року та 14.05.2019 року приватним виконавцем на адресу боржника направлено виклики, відповідно до якого останній мав з`явитись до приватного виконавця з метою надання пояснень по факту невиконання рішення суду, однак останній за викликом не з`явився, витребувані постановою про відкриття провадження документи не надав, заборгованість на користь стягувача повністю або частково не погасив.

Згідно повідомлення ДМС України за наявними даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційнимим процесами ДМС України боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 12.01.2018 року.

Посилаючись на викладене, враховуючи, що обмеження виїзду боржника за кордон є мірою превентивного характеру, метою якої є стимулювання боржника до виконання вимог виконавця і сприяння виконання боржником своїх зобов`язань, приватний виконавець звернувся до суду з даним поданням та просив його задовольнити.

В судовому засіданні приватний виконавець подання підтримав з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.

Інші учасники судового розгляду про дату, час і місце розгляду справи не повідомлялись.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Згідно положень ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича знаходиться виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 03.10.2016 року по справі 201/4129/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми основного боргу в розмірі 25 794 760, 16 грн., що еквівалентно 992106,16 доларам США, з яких 667500,00 доларів США - сума боргу еквівалентна 17 355 000,00 грн. та сума несплачених відсотків у розмірі 324 606,16 доларів США, що еквівалентно 8 434 760,16 грн.

14.03.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, копію постанови направлено учасникам виконавчого провадження, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також сплатити борг у розмірі за рішенням суду.

15.03.2019 року приватним виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на майно боржника, про арешт коштів боржнику, копії яких направлено учасникам виконавчого провадження.

13.05.2019 року приватним виконавцем скеровано запити до ДФС України щодо отримання інформації про рахунки, відкриті боржником та про джерела отримання доходів боржника, а також до ПФУ щодо інформацію про осіб-боржників, які отримують пенсію, а також про місце роботи.

02.04.2019 року та 14.05.2019 року приватним виконавцем здійснено виклик боржника, відповідно до якого останній мав з`явитись до офісу приватного виконавця 10.04.2019 року о 14.30 год. та 22.05.2019 року об 11.30 год. відповідно, з метою надання пояснень по факту невиконання рішення суду, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання, надання достовірної інформації про майно (кошти), що перебувають у власності боржника, достовірні відомості про місце роботи, однак останній за викликом не з`явився.

З відповіді ДФС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, а також номери відкритих рахунків щодо ОСОБА_1 , інформація стосовно боржника - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України, інформація щодо боржника ОСОБА_1 - відсутня.

Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи не вбачається, що приватним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, не вжито заходів щодо з`ясування адреси боржника, не здійснено заходи щодо виходу приватного виконавця за місцем проживання боржника. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів направлення на адресу боржника та отримання останнім викликів до приватного виконавція, Також, відсутні докази щодо отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та звернення стягнення на майно боржника.

За таких обставин, приватний виконавець передчасно звернувся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Крім того, не надано приватним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, як і не надано доказів про перетин боржником державного кордону в перріод з часу відкриття приватним виконавцем даного виконавчого провадження..

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця у зв`язку із його передчасністю.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича, боржник: ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали складено 01 липня 2019 року.