Справа № 487/5784/17
Провадження № 2/487/99/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

01.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що 13.03.1991 року бабуся позивача ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , про що було укладено договір купівлі-продажу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла, після її смерті мати позивача ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 , але не оформлювала спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , позивач є єдиним спадкоємцем після її смерті. Постановою державного нотаріуса від 18.07.2017 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових прав на квартиру, у зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу квартири допущено помилку у зазначенні адреси, а саме замість АДРЕСА_2 . Крім того, позивачем пропущений шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав та відсутні дані реєстрації позивача із спадкодавцем на момент смерті. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. На підставі викладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилися, до суду надали заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача Миколаївської міської радидо судового засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив слухати справу за відсутністю представника Миколаївської міської ради, а рішення прийняти на розсуд суду за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм чинного законодавства.

Представник третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської областідо судового засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив слухати справу без представника державної нотаріальної контори.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13.03.1991 року посвідченого третьою миколаївською державною нотаріальною конторою за №2-977, ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 . Проте із повідомлення директора КП ММБТІ Рижик ОСОБА_5 вбачається, що згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_3 станом на 28.12.2012 року право власності на зазначену нерухомість зареєстровано за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу посвідченого третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 13.03.1991 року за №2-977. Таким чином, при укладанні зазначеного договору купівлі-продажу допущено помилку, а саме замість вірного АДРЕСА_2 зазначено АДРЕСА_4 Корабелів.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт що належна ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.1991 року, посвідченого 13.03.1991 року за реєстровим №2-977 Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого 22.03.1991 року у Миколаївському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №16329 квартира № АДРЕСА_2 має адресу АДРЕСА_5 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті фактично спадщину прийняла її дочка ОСОБА_3 , але не оформлювала спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

18.07.2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Желєзнякової О.В. із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що в договорі купівлі-продажу від 13.03.1991 року не вірно зазначено адресу спадкового майна, та в зв`язку з тим, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини спадкоємець до нотаріуса не звертався, дані його реєстрації на момент смерті із спадкодавцем відсутні.

У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , позивач не має можливості реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно п.2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.ст.328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя,який його пережив,та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, згідно акту від 17.10.2016 року посвідченого печаткою ПП «ЖЕК-10» та підписами сусідів, ОСОБА_3 проживала за місцем проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 з 31.01.2014 року по 10.10.2016 року.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1ст. 1297 ЦК України).

На підставі роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що спосіб захисту прав, а саме: визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не суперечить положенням ст.16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану квартиру в нотаріальній конторі позбавлений можливості, тому порушене право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов необхідно задовольнити.

Вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у зв`язку з чим, керуючись ст.13 ЦПК України, яка визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд не стягує з відповідача судові витрати на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220-1222, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що належна ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.1991 року, посвідченого 13.03.1991 року за реєстровим №2-977 Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого 22.03.1991 року у Миколаївському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №16329 квартира № АДРЕСА_2 має адресу АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Миколаївська міська рада: місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 40, .

Суддя В.О. Гаврасієнко