справа № 361/3894/17
провадження № 2/361/70/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Пальчак Р.Р., Срібної Ю.О., Коваль О.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство "СЕТАМ" Міністерства юстиції України про визнання недійсними і скасування постанови та акту державного виконавця про передачу стягувачу нерухомого майна у рахунок погашення боргу,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними і скасувати постанову та акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Микитчик Ірини Володимирівни від 15 травня 2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 29217601.

В обґрунтування позову зазначав, що 30 січня 2008 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк" або Банк) був укладений кредитний договір № 053-2008-089, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 420218 доларів США, зі строком погашення до 10 січня 2038 року. Того ж дня, в забезпечення виконання його зобов`язань за цим кредитним договором, між ним і Банком було укладено іпотечний договір, за умовами якого він передав в іпотеку ПАТ "Універсал Банк" житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій вказаний житловий будинок розташований.

Також 30 січня 2008 року між Банком і ОСОБА_2 у забезпечення виконання його зобов`язань за зазначеним кредитним договором був укладений договір поруки.

16 березня 2011 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області з нього та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто солідарно суму заборгованості за кредитним договором № 053-2008-089 від 30 січня 2008 року в розмірі 3205855 грн. 59 коп. На виконання цього рішення суду Банком отримано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до Відділу примусового виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Відділ УДВС).

22 червня 2017 року він отримав з Відділу УДВС лист, з якого дізнався, що належний йому будинок та земельна ділянка, передані на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів через Державне підприємство "СЕТАМ" Міністерства юстиції України (далі - ДП "СЕТАМ"). У зв`язку з тим, що електронні торги не відбулися, 15 травня 2017 року на підставі постанови та акту державного виконавця Відділу УДВС Микитчик І.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу зазначені житловий будинок та земельна ділянка були передані ПАТ "Універсал Банк" за ціною 3826600 грн.

Посилався на те, що передача вказаного нерухомого майна Банку на підставі постанови та акту державного виконавця Відділу УДВС Микитчик І.В. від 15 травня 2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 29217601 здійснена з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, вказував на те, що рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки; у порушення вимог Закону України "Про іпотеку" державний виконавець не пересвідчився в наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, або про наявність виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі; висновок про оцінку майна, зроблений 10 жовтня 2016 року Приватним підприємством "Центр незалежної оцінки та експертизи" (далі - ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи") йому не направлявся, що позбавило його права на оскарження дій державного виконавця; нерухоме майно передано Банку за ціною 3826600 грн., у той же час його борг за виконавчим документом із виконання заочного рішення суду від 16 березня 2011 року становить 3207675 грн. 59 коп., тобто різниця між початковою ціною майна та сумою його боргу за виконавчим документом становить 618924 грн. 41 коп., яка, на його думку, мала б бути внесена Банком на рахунок Відділу УДВС відповідно до вимог ч. 8 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження"; при передачі нерухомого майна державним виконавцем не було враховано інтересів його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає та зареєстрована у зазначеному будинку, тому вважає, що із вказаних підстав постанова та акт державного виконавця від 15 травня 2017 року про передачу стягувачу нерухомого майна у рахунок погашення боргу є недійсними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача Бабинець С.П . у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представники відповідача Відділу УДВСПерепелиця А.В. та Подольський А.А. у суді позов не визнали, проти його задоволення заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у запереченні на позов.

Представники відповідача ПАТ "Універсал Банк" Воронін ОМ., Семенов М.М. , Ткаченко Н.В. , Піхотенко А.С. , Чорний О.В. у суді позов не визнали, проти його задоволення теж заперечували, оскільки передача нерухомого майна стягувачу проведена у визначеному законом порядку. Просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Треті особи: ОСОБА_2 і ДП "СЕТАМ", будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд вони не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходили.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між ПАТ "Універсал Банк" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 053-2008-089 на придбання майна.

Того ж дня, у забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між Банком і ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку ПАТ "Універсал Банк" житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Також 30 січня 2008 року між Банком і ОСОБА_2 у забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за зазначеним кредитним договором № 053-2008-089 від 30 січня 2008 року укладено договір поруки № 053-2008-089-Р.

16 березня 2011 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 2-142/11 за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги Банку задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 053-2008-089 від 30 січня 2008 року в загальному розмірі 3205855 грн. 59 коп.

16 травня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області Банку видано виконавчий лист № 2-142/11 з виконання даного заочного рішення від 16 березня 2011 року.

06 жовтня 2011 року на підставі зазначеного виконавчого листа № 2-142/11 постановою головного державного виконавця Відділу УДВС Ахмад Н.І. відкрито виконавче провадження № 29217601.

Того ж дня, постановою головного державного виконавця Відділу УДВС Ахмад Н.І. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення в розмірі 3207675 грн. 59 коп. та оголошено заборону на відчуження майна.

18 вересня 2012 року актом опису й арешту головного державного виконавця Відділу УДВС Ахмад Н.І. описано майно боржника ОСОБА_1 : житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, на якій розташований даний житловий будинок, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Постановою головного державного виконавця Відділу УДВС Венгель Ю.Ю. від 19 липня 2016 року призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 29217601 ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи", яке зобов`язано здійснити оцінку та надати висновок, звіт про оцінку зазначеного нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки за вказаною вище адресою.

Відповідно до звіту № 88 від 10 жовтня 2016 року про оцінку нерухомого майна, визначена оцінювачем суб`єктом оціночної діяльності ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи", вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 3282700 грн., земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд складає 543900 грн., що в загальному становить 3826600 грн.

20 березня 2017 року у рамках виконавчого провадження № 29217601 в.о. начальника Відділу УДВС Ахмад Н.І. звернувся до ДП "СЕТАМ" із заявкою на реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 - зазначеного вище житлового будинку та земельної ділянки, направлено на адресу ДП "СЕТАМ" пакет документів для організації і проведення електронних торгів з реалізації вказаного нерухомого майна.

У довідці № 1990 від 23 березня 2017 року про відсутність у боржника ОСОБА_1 майна попередньої черги було зазначено, що загальна сума заборгованості складає 3205855 грн. 59 коп. та станом на 01 березня 2017 року у боржника ОСОБА_1 відсутня попередня черга майна, на реалізацію передається житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0600 га, на якій розташований цей житловий будинок, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Із матеріалів виконавчого провадження № 29217601 вбачається, що електронні торги з реалізації зазначеного вище майна боржника ОСОБА_1 , які були призначені на 03 травня 2017 року, не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників.

05 травня 2017 року ПАТ "Універсал Банк" звернулося до Відділу УДВС із заявою про залишення за ним нереалізованого 03 травня 2017 року на електронних торгах нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

15 травня 2017 року державним виконавцем Відділу УДВС Микитчик І.В. складено постанову про передачу майна стягувачу ПАТ "Універсал Банк"у рахунок погашення суми заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-142/11 від 16 травня 2011 року нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташований даний житловий будинок, на загальну суму 3826600 грн.

Того ж дня, державним виконавцем Відділу УДВС Микитчик І.В. було складено акт про передачу належного боржнику ОСОБА_1 вказаного вище житлового будинку та земельної ділянки у власність стягувача ПАТ "Універсал Банк"на загальну суму 3826600 грн. Майно передавалося стягувачу у рахунок погашення суми боргу в розмірі 3826600 грн., згідно із виконавчим документом: виконавчим листом № 2-142/11 від 16 травня 2011 року.

16 червня 2017 року державним виконавцем Микитчик І.В. складено акт № 292117601 про реалізацію предмета іпотеки.

Зі змісту цього акта вбачається, що стягувач ПАТ "Універсал Банк", як іпотекодержатель зазначеного вище нерухомого майна, заявив бажання залишити за собою предмет іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, на якій розташований цей житловий будинок, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною вартістю 3826600 грн., яке не було реалізовано на електронних торгах 03 травня 2017 року. Крім того в акті вказано, що враховуючи той факт, що на виконанні у Відділі УДВС перебуває виконавче провадження № 51773692 з примусового виконання виконавчого листа № 361/6431/15, виданого 11 травня 2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал банк" заборгованості за кредитним договором № 053-2008-089 від 30 січня 2008 року в розмірі 288812 доларів США, стягувач ПАТ "Універсал банк" не зобов`язаний вносити на депозитний рахунок різницю між сумою боргу та вартістю нерухомого майна. Даний акт є підставою для подальшого оформлення права власності на предмет іпотеки.

Не погоджуючись із постановою та актом від 15 травня 2017 року про передачу майна стягувачу ПАТ "Універсал Банк"у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-142/11 від 16 травня 2011 року, вважаючи їх такими, що порушують його права, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Суд встановив, що оскаржувані постанова та акт від 15 травня 2017 року державного виконавця Відділу УДВС Микитчик І.В. та дії виконавця щодо реалізація нерухомого майна боржника ОСОБА_1 : житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, кадастровий номер :00:063:0159, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, відбулася в рамках виконавчого провадження № 29217601, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-142/11 від 16 травня 2011 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області на виконання заочного рішення суду від 16 березня 2011 року у цивільній справі № 2-142/11 за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 053-2008-089 від 30 січня 2008 року в загальному розмірі 3205855 грн. 59 коп.

Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-109цс16 зробив правовий висновок та зазначив, що постанова та акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу фактично є правочинами, на підставі яких відбувається подальше оформлення стягувачем права власності на це майно, а тому такий спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

За змістом ч. 1 ст. 15, ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Виходячи зі змісту наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, та залежно від установленого судом - вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), яким визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до вимог закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, зокрема, виконавчим листом, і цим Законом. У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За змістом ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У ч. 6 ст. 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 57 зазначеного Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Правове регулювання та порядок реалізації арештованого майна боржника встановлені у ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому ст. 57 цього Закону. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, визначеної в порядку, встановленому ст. 57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, визначеної в порядку, встановленому ст. 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Аналізуючи дану норму права, слід дійти висновку, що майно боржника, у випадку якщо електронні торги не відбулися, передається стягувачу саме в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформляється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Порядок реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах регулюється Законом України "Про іпотеку" від 05 червня 2003 року № 898-IV.

За змістом ст. 41 цього Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

У ст. 49 Закону України "Про іпотеку" встановлено права та обов`язки іпотекодержателя у разі визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів.

Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення третіх прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні № 29217601 державний виконавець здійснював дії з виконання заочного рішення суду від 16 березня 2011 року у справі № 2-142/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 3205855 грн. 59 коп. та передачу майна стягувачу саме в рахунок погашення цієї суми боргу, які передбачають: звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації шляхом його продажу на електронних торгах.

Крім того, 16 червня 2017 року державним виконавцем Микитчик І.В. складено акт № 292117601 про реалізацію предмета іпотеки, який складається лише у випадках звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса.

Заявивши бажання залишити за собою нереалізоване на електронних торгах нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , стягувач ПАТ "Універсал банк" керувався положеннями Закону України "Про іпотеку", який регулює порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса та є відмінним від порядку виконання рішення суду про стягнення суми боргу за виконавчим документом із подальшою реалізацією арештованого майна боржника.

Дана неузгодженість між діями Відділу УДВС, порядку виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості, та стягувачем ПАТ "Універсал банк", який висловив бажання залишити за собою предмет іпотеки, призвела до порушення прав боржника ОСОБА_1 .

Із встановлених вище обставин вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-142/11 від 16 травня 2011 року у виконавчому провадженні № 29217601 становить 3205855 грн. 59 коп., вартість нереалізованого нерухомого майна перевищує суму заборгованості на 618924 грн. та становить 3826600 грн.

У порушення вимог ч. 6 ст. 48, ч. 8 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника ОСОБА_1 звернуто в розмірі та обсязі, що перевищує його розмір заборгованості за виконавчим листом № 2-142/11 на суму 618924 грн., стягувачем ПАТ "Універсал банк" на рахунок Відділу УДВС не було перераховано різницю в розмірі 618924 грн., яка перевищує заборгованість боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-142/11 від 16 травня 2011 року у виконавчому провадженні № 29217601 про стягнення суми заборгованості в розмірі 3205855 грн. 59 коп.

Заперечуючи проти позову, представники Відділу УДВС та Банку посилалися на те, що у Відділі УДВС перебуває ще інше виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ "Універсал банк", тому різниця в розмірі 618924 грн. буде зарахована на погашення суми заборгованості в іншому виконавчому провадженні.

Зазначені заперечення відповідачів, суд до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження цих обставин: яким чином та у який спосіб грошові кошти в розмірі 618924 грн. будуть зараховані в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед стягувачем ПАТ "Універсал банк" в іншому виконавчому провадженні, суду не надано.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника , а саме виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження). У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

Проаналізувавши вказані норми законодавства, можна зробити висновок про те, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів, на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати перевірку щодо наявності іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника, а у випадку їх виявлення здійснювати їх об`єднання, про що він зобов`язаний винести постанову.

Будь-які докази того, що виконавче провадження № 29217601 є зведениміз будь-якими іншими виконавчими провадженнями про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 боргу та в рахунок яких були б зараховані грошові кошти в розмірі 618924 грн., що складають різницю між сумою заборгованості у виконавчому провадженні № 29217601 та вартістю нереалізованого нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), у матеріалах справи відсутні та відповідачами суду вони не надані.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини, так і інші юридичні факти.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, яка викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права до суду із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Враховуючи викладене вище, встановленні судом обставин щодо порушення порядку передачі ПАТ "Універсал банк" нерухомого майна боржника, невнесення Банком на рахунок Відділу УДВС різниці в розмірі 618924 грн., що перевищує суму заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-142/11 від 16 травня 2011 року у виконавчому провадженні № 29217601, відсутність відомостей щодо зведеного виконавчого провадження, можливість реєстрації Банком права власності на нерухоме майно на підставі постанови та акта державного виконавця Микитчик І.В. від 15 травня 2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення суми боргу, слід дійти висновку, що ці постанова та акт винесені державним виконавцем з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", оскільки вони порушують право власності боржника ОСОБА_1 на належне йому майно.

За наведених обставин, суд вважає, що належним захистом прав ОСОБА_1 буде визнання судом недійсними і скасування постанови та акту про передачу стягувачу нерухомого майна у рахунок погашення боргу, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи порушення державним виконавцем вимог законодавства при винесені оскаржуваних постанови і акту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 79, 81, 89, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсними і скасувати постанову та акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Микитчик Ірини Володимирівни від 15 травня 2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні № 29217601.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.