КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/5342/13-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Кошель Л.М. 21 січня 2019 року,

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,-

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, у якій просила поновити їй строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 44000 грн. та 440 грн. судових витрат.

Заяву обґрунтовує тим, що 20 червня 2013 рок на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року отримала виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів.

12 липня 2013 року пред`явила виконавчий лист до виконання, спілкувалась з державним виконавцем, востаннє отримала від неї інформацію з реєстру прав на нерухоме майно від 11 квітня 2014 року, далі державний виконавець звільнилась, виконавчий лист не повертався та у службі їй порадили звернутися до суду за отриманням дублікату.

У 2017 році звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яка була задоволена, пред`явила виконавчий лист до виконання, виконавче провадження було відкрите. Знаючи, що боржник не працевлаштована чекала на інформацію з виконавчої служби, але, звернувшись до виконавчої служби, отримала інформацію, що державний виконавець звільнилась, виконавче провадження закрито у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вказує, що постанов з цього приводу не отримувала, виконавчий лист не повертався.

Вказує, що строк пред`явлення виконавчого листа нею не пропущено, оскільки останній переривався.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2019 року заяву задоволено, поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі посилається на те, що заявник ввела суд в оману щодо обставин пред`явлення виконавчого листа до виконання та на відсутність причин вважати про наявність поважних причин для поновлення строку пред`явлення його до виконання.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, скаржник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції уважав зазначені заявником обставини поважними та такими, що дають підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 44000 грн. та 440 грн. судових витрат.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист із зазначенням дати його видачі - 20 червня 2013 року. Копія виконавчого листа долучена до заяви.

Як на підтвердження пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилається на Інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 11 квітня 2014 року, що сформована на запит ОСОБА_5 , Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

Довідка містить інформацію щодо ОСОБА_6 .

З довідки також убачається, що вона сформована у зв`язку із виконавчим провадженням за реєстраційним номером ЄДРВП №38884784.

До апеляційної скарги приєднано постанову Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 23 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54191924 з виконання виконавчого листа у цій справі, що виданий 20 червня 2013 року.

Згідно даних листа Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області МЮ України від 03 листопада 2017 року №С-1686/02.2 на адресу ОСОБА_4 виконуючим обов`язки начальника 14 серпня 2017 року в порядку здійснення контролю за виконанням виконавчого документу у виконавчому провадженні №54191924 скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника. 14 серпня 2017 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання у зв`язку із пропуском строку пред`явлення його до виконання та ці документи направлено на адресу останнього.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції").

Європейський суд з прав людини рішенні від 20 липня 2004 року "Шмалько проти України" вказав, що право виконання судового рішення є складовою права судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). У цьому рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", рішення від 15 жовтня 2009 року).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що така обставина як пропуск строку на подання виконавчого документа до виконання не може ставити під сумнів встановлену Конституцією України та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод обов`язковість виконання судового рішення.

З огляду на наведені норми Конституції України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і уважає правильним поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки таким чином буде дотримано не лише положень Основного Закону України та Конвенції, а й принципів верховенства права та справедливості.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова