ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Харків

Справа № 611/693/19

Провадження № 22-ц/818/5163/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В.., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ,

Заінтересовані особи: Барвінківська міська рада Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року (суддя першої інстанції Андросов О. ОСОБА_5 .),-

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Барвінківська міська рада Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт її проживання із ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 років (з лютого 1990 року до часу відкриття спадщини ОСОБА_6 5 червня 2019 року).

Заява мотивована тим, що з лютого 1990 року вона проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку АДРЕСА_1 , який наразі входить до спадкового майна, також вели спільне господарство, утримували та ремонтували будинок, що можуть підтвердити свідки, спільних дітей не мали, у вказаному будинку не реєструвалася за непотрібністю у зв`язку із отриманням субсидії. Зазначає, що поховання ОСОБА_6 здійснювала за власний рахунок, так як інших спадкоємців він не має. Вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне заявнику для прийняття спадщини після ОСОБА_6 .

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року заяву задоволено повністю. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комарники Турківського району Львівської області, однією сім`єю з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1990 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заява підлягає повному задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 спільно проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1990 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , мала спільний побут, бюджет, вела спільне господарство.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які є його племінниками. Заінтересовані особи заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки вона впливає на спадкові права й обов`язки інших осіб спадкоємців ОСОБА_6 за правом представлення, тобто наведене свідчить про наявність спору про право. Вказує, що оскаржуване рішення було ухвалене до спливу строку для прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що на думку ОСОБА_3 унеможливило встановлення судом вичерпного кола спадкоємців та їх наступне залучення до участі у справі.

Також стверджує, що одні показання свідків не можуть слугувати єдиною підставою для встановлення факту, крім того, інших належних, достатніх та допустимих доказів заявником на підтвердження доводів заяви не надано.

Між тим, заявник була зареєстрована за іншою адресою, а ніж спадкодавець, де отримувала субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Вважає, що у суду не було правових підстав для застосування інституту фактичних шлюбних відносин до правовідносин між заявником та спадкодавцем, оскільки зі змісту рішення вбачається, що вони виникли у 1990 році, тоді як ЦК України та Сімейний кодекс України, яким цей інститут був запроваджений набрали чинності з 1 січня 2004 року та не мають зворотної дії у часі.

У своєму клопотанні Барвінківський виконавчий комітет міської ради не погоджується з рішенням суду першої інстанції з підстав недоведеності вимог заяви ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, надавши додаткові докази на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 07.06.209 року, актовий запис № 89 від 07.06.2019 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а заявник, ОСОБА_1 , - за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки Барвінківської міської ради Харківської області від 01.08.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично з 1990 року і до смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала з останнім за адресою: АДРЕСА_1 , і здійснила його поховання.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Разом із тим відповідно до пункту 2 вищевказаної постанови справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 6 статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у даній справі спір виник про право на будинок, який залишився після смерті ОСОБА_6 та входить до складу спадщини. Заявник ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне їй для прийняття спадщини. Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зверталися до суду першої інстанції із заявами, у яких зазначали, що строк для прийняття спадщини встановлений ст.1270 ЦК України ще не сплив та вони мають намір звернутися до нотаріальної контори для її прийняття.

Таким чином, існує спір про право, що вже саме по собі, виключало право суду розглядати дану справу в порядку окремого провадження.

Отже, суд першої інстанції встановивши, що до складу спадщини входить право на нерухоме майно, а саме будинок, помилково дійшов висновку про розгляд заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, оскільки встановлення зазначеного факту заявником пов`язується з отриманням спадкового майна у власність, тобто наступним вирішенням спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Крім того, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про передчасність поданої заяви, оскільки судом ухвалене рішення до спливу строку встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини що унеможливлює встановлення повного кола спадкоємців.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, враховуючи положення ст.294 та 315 ЦПК України, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку з тим, що встановлення факту, що має юридичне значення пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Одночасно заявникові слід роз`яснити її право подати позов на загальних підставах з такими ж вимогами, до зазначених осіб, які повинні брати участь у розгляді справи.

Керуючись, ст. ст. 294, 315, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що вона має право подати позов до суду на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 4 листопада 2019 року