Справа № 352/2171/19
Провадження 2-з/352/17/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гургула В.Б., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бенцака Олега Павловича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно,-

в с т а н о в и в:

21.10.2019 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Також, 21.10.2019 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бенцака Олега Павловича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, в якому він просив застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все майно визначеному у переліку в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві приватної, приватної спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 , шляхом заборони відчуження в будь-який спосіб та проведення будь-яких реєстраційних дій до набрання рішенням суду законної сили.

Заява обґрунтована тим, що у вищевказаному позові позивач просить стягнути з відповідача, який є поручитилем боргового зобов`язання свого батька ОСОБА_3 , суму боргу у розмірі 972236,55 грн., так як у добровільному порядку умови розписки не виконані та грошові кошти не повернуті у визначений строк, не здійснюється жодних заходів по добровільному поверненню боргу, тому заявник вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до істотного ускладнення або взагалі унеможливлення виконання рішення суду в даній справі.

Учасники справи, в силу ч. 1 ст. 153 ЦПК України, про дату, час та місце судового засідання щодо розгляду заяви про забезпечення позову, не повідомлялись. Необхідності у виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для дачі прояснень, у суду не виникало.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти будь-які дії.

Разом з тим, приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки заявником не надано доказів, підтверджуючих наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, виходячи з змісту позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст. 151-153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бенцака Олега Павловича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гургула В.Б.