Справа№592/2792/19
Провадження №2/592/2181/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Тіптюк В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Дуванова Тамара Петрівна, Сумська міська Державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.03.1960 р. її батьку ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих Сумської області УРСР №440, протокол №11 від 31.03.1960 р., була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва у м. Суми, площею 600 км.в. за адресою: АДРЕСА_1 . У 1962 р. її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збудували будинок. При цьому, у певний період нумерація будинків на вул. Заозерній була змінена, і будинок № 82 був змінений на будинок № 86., що підтверджується копією будинкової книги (де реєстрація проводилась спочатку за адресою Заозерна, 82, а потім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після його смерті спадкова справа не відкривалась. На день смерті ОСОБА_2 , останній проживав разом з дружиною ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, її мати фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя ОСОБА_3 склала заповіт на її ім`я, за яким все її майно, яке буде належати їй на момент смерті, вона заповідала своїй доньці (позивачу). Вона звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т.П. із заявою про прийняття спадщини з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить суд: визнати за нею право власності на житловий будинок А-1 з прибудовами а, а1, а2, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., з господарськими спорудами: ганок а3, погріб пг, сараї В, в, погрібник Г, навіс Ж, убиральня У, колонка І, огорожа №1-4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . матері ОСОБА_3 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Сумської міської ради у судове засідання не з`явився, надали відзив на позовну заяву.

Треті особи приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Дуванова Т.П., Сумська міська Державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.03.1960 р. ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради депутатів трудящих Сумської області УРСР №440, протокол №11 від 31.03.1960 р., була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва у м. Суми, площею 600 км.в. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.03.1961 р. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У 1962 р. батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збудували будинок, що підтверджується довідкою-характеристикою КП «Сумське МБТІ» від 11.04.2018 р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 помер.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у редакції на день смерті ОСОБА_2 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України у редакції на 05.03.2007р., спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки № 14.03.-08/30408 від 08.01.2019 р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30.01.1971 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3

Відповідно до довідки № 14.03.-08/30401 від 08.01.2019 р. про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.06.1974 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь позивача, за яким зробила розпорядження, що все її майно, яке буде належати їй на момент смерті, вона заповідала позивачу ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Дуванової Т.П. із заявою про прийняття спадщини з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом нормативних актів, що діяли на момент виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Станом на рік закінчення будівництва будинку 1962 р., діяв Закон СРСР від 08.12.1961 р. «Об утверждении основ гражданского законодательства Союза ССР и союзных республик» (http://www.ussrdoc.com/ussrdoc_communizm/usr_5749.htm), відповідно до ст. 25 якого «Основу личной собственности граждан составляют трудовые доходы. В личной собственности могут находиться предметы обихода, личного потребления, удобства и подсобного домашнего хозяйства, жилой дом и трудовые сбережения. Личная собственность граждан и право ее наследования охраняются государством. В личной собственности гражданина может находиться один жилой дом (или часть его). У совместно проживающих супругов и их несовершеннолетних детей может быть только один жилой дом, принадлежащий на праве личной собственности одному из них или находящийся в их общей собственности…».

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (від 31.01.1966) чинної після закінчення будівництва, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на

АДРЕСА_2 підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, в тому числі на підставі актів введення в експлуатацію.

Відповідно до п. 30 Інструкції реєстрові книги ведуться по кожному населеному пункту окремо, зокрема на будинки і домоволодіння, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам.

Відповідно до п. 3.3 Практики, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до абз. 19 п. 3.3 Практики суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності тощо.

Також в силу роз`яснення, що міститься в п. 3.2 Практики, по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року N 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З врахуванням наданих письмових доказів, наведених вище положень цивільного законодавства, а також роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, вважаю, що є достатні докази та підстави визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Дуванова Тамара Петрівна, Сумська міська Державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1 з прибудовами а, а1,а2, загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., з господарськими спорудами: ганок а3, погріб пг, сараї В, в, погрібник Г, навіс Ж, убиральня У, колонка І, огорожа №1-4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров