ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/631/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/17336/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст рішення складений 15 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розмірів аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, шляхом стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2013 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно. З часу ухвалення вищезазначеного рішення розмір витрат на утримання сина значно зріс. Відповідач працює за кордоном, тому має змогу надавати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, ніж це зазначено у рішенні суду, проте ігнорує її спроби вирішити питання сплати аліментів у розмірі, достатньому для утримання сина.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2013 року у цивільній справі № 607/13713/13-ц та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 квітня 2019 року в частині стягнення збільшеного розміру аліментів, та ухвалити нове, яким стягнути із нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 (тисячу п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд стягуючи із нього аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх доходів, не дослідив, яка саме сума аліментів підлягатиме стягненню та чи має відповідач матеріальну можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, чи є підстави для збільшення розміру аліментів та зміни способу сплати аліментів, оскільки він не працює та не отримує регулярного доходу, а тому стягнення аліментів у розмірі 1/4 від середньомісячного заробітку по Тернопільській області, порушуватиме його права.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що протягом 2013-2019 років в Україні підвищилась інфляція, зросли ціна на товари і послуги, а купівельна спроможність у порівнянні з інфляційними витратами майже не зросла. Станом на день подання позовної заяви прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років складав 1944 гривні, а зараз складає 2027 гривень. Незважаючи на те, що і така сума не є співмірною фактичним витратам для утримання сина зазначені обставини жодним чином не повинні впливати на забезпечення його нормальної життєдіяльності та всебічного розвитку, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Належне виховання сина потребує витрат на харчування, одяг та взуття, проїзд, навчальні матеріали, лікування, засоби гігієни, заняття у секціях, мобільний та інтернет зв`язок, мультимедійні пристрої, їх обслуговування та ремонт, організація відпочинку. Визначення конкретного матеріального співвідношення кожного виду витрат є неможливим, оскільки вони залежать від низки факторів, таких як стан здоров`я дитини, пора року, тарифи на відповідні послуги/роботи, розмір цін та товари, придатність обладнання для зайняття у секціях, а також наявність/відсутність відповідних змагань тощо.

ОСОБА_4 є допитливою та активною дитиною, він постійно цікавиться різними видами спорту, крім того активно займається флорболом у ГО "Флорбольний клуб "ТЕРНОПІЛЬ", бере участь у змаганнях, що проводяться як на території України, так і за її межами. Він є неодноразовим призером змагань з флорболу обласного та всеукраїнського значення.

Що ж стосується того, що ОСОБА_1 є безробітнім та не отримує постійного доходу, то тут можна зазначити наступне. До матеріалів справи було додано довідку з Державної прикордонної служби України №184/Г-958 від 30.01.2019 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 регулярно перетинає державний кордон України.

Факт тривалого перебування відповідача за кордоном свідчить про його матеріальну спроможність забезпечувати себе на території Європейського Союзу, де рівень життя набагато вищий за рівень на території України.

Також 12.06.2012 року, як вбачається із інформаційної довідки №160396907 від 21.03.2019 року, ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу житловий будинок із господарськими спорудами площею 75,9 кв.м., а 27.06.2012 року здійснив державну реєстрацію придбаного за цим договором майна. Відтак виникають обґрунтовані підозри про наявність у відповідача інших неофіційних джерел доходу, що не пов`язані з його працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.01.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 143. (а.с.4)

05 травня 2009 року між сторонами розірвано шлюб, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 18.09.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 05. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». (а.с.6)

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2013 р., до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7)

Неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 не працює. Матеріалами справи не підтверджено жодним доказом щодо місця роботи відповідача.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

В силу вимог ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (стаття 192 СК України)

Відповідно до роз`яснень викладених у п.п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів та стягуючи із ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку, суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи відсутні відомості про його працевлаштування і отримання ним стабільного заробітку.

Тлумачення статті 184 СК України свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по - перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по - друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по - третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує доходи з різних джерел (неможливо встановити всі джерела й визначити загальний розмір доходів).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх із способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 500 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання сина, посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Однак, позивач не надала доказів на підтвердження змін в розумінні ст. 192 СК України, які б давали можливість змінити розмір аліментів. Не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як позивача, так і відповідача у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_1 у 2012 році придбав житловий будинок і це свідчить про те, що у нього є неофіційні джерела доходу, оскільки цей правочин був здійснений 7 років тому, а також це могло бути предметом дослідження при встановленні розміру аліментів під час розгляду справи та винесення рішення Тернопільським міськрайонним судом від 30 вересня 2013 року між цими ж сторонами.

Також щодо посилання у відзиві ОСОБА_2 про понесені нею витрати на заняття дитини у спортивні секції з флорболу та відпочинок ОСОБА_4 на морі за кордоном, то тут можна зазначити, що дані витрати відносяться до додаткових витрат на дитину і не пов`язується із визначенням розміру аліментів.

Отже, з огляду на відсутність доказів про зміну матеріального стану відповідача в сторону покращення, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення у вигляді частки.

Разом з тим, належить врахувати, що в силу вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» аліменти в розмірі 500 грн., визначені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2013 року, є не достатніми для нормального розвитку та забезпечення мінімальних потреб дитини.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Враховуючи, що відповідач не заперечує проти збільшення розміру стягнення аліментів до 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру аліментів змінити, змінивши спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_1 із 1/4 усіх видів його заробітку на 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, поклавши їх на відповідача у розмірі сплаченого ним судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2019 року в частині розміру аліментів змінити, змінивши спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (1987 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1/4 усіх видів його заробітку на 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття. .

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 липня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак