Справа № 297/1368/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2018 року (головуючий суддя Гецко Ю.Ю.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (після зміни назви - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - Банк)) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що згідно укладеного договору № б/н від 16.02.2012 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Свою згоду ОСОБА_1 висловила у власноручно підписаній анкеті-заяві про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідач погодилась із тим, що підписана нею анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 Банк нарахував їй заборгованість у розмірі 110 426,81 грн., з яких: 3686,60 грн. - за кредитом; 106740,21 грн. - за відсотками за період із 16.02.2012 до 31.10.2017.

Посилаючись на дані обставини, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 110426,81 грн. та судові витрати.

Рішенням Берегівського районного суду від 31.12.2018 у задоволенні позову Банку відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позов Банку задовольнити.

Доводи апеляційної скарги Банку зводяться до того, що договір є укладеним, щодо нього діє презумпція правомірності правочину; боржником зобов`язання не виконано належним чином та кошти не повернуті; строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці; строк дії картки визначено до 31.10.2015, а з позовом до суду Банк звернувся у червні 2018 року з дотриманням строку позовної давності; заборгованість підлягає стягненню з урахуванням диспозитивності та меж позовних вимог станом на 31.10.2017.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк кредитного договору закінчився 16.02.2013, а позовна давність закінчилася 16.02.2016, у зв`язку з чим позов подано з пропуском позовної давності.

Однак такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Встановлено та вбачається із матеріалів справи, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 16.02.2012, шляхом приєднання (ч.1 ст.634 ЦК України), згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що розраховуються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписана ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 11).

Щодо цього договору діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг» (далі - «Умови та Правила») Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

При видачі ОСОБА_1 картки ліміт було встановлено 300,00 грн., 08.07.2012 - збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., 16.11.2012 - до 4000,00 грн., 03.07.2013 - змінено на 3690,00 грн. (а.с. 10, 90).

Відповідно до п.1.1.3.2.3 «Умов та Правил» Банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміну розміру наданого кредитного ліміту, зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно п. 1.1.7.12 «Умов та Правил» договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Пунктом 1.1.2.4 «Умов та Правил» передбачено, що у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку, позичальник зобов`язаний звернутися до Банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, наданих власнику і його довіреним особам. Уразі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання.

Відповідач не подавав до Банку заяви про розірвання договору стосовно незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку.

Згідно пункту 2.1.1.12.5 «Умов та Правил» строк погашення процентів за кредитом та комісією визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 «Умов та Правил» картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на лицевій стороні картки.

За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Встановлено, що строк дії виданої відповідачу картки визначено до кінця жовтня 2015 року, тобто до 31.10.2015 (а.с. 89).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів на рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувалася карткою, здійснювала зняття кредитних коштів, частково вносила кошти на погашення заборгованості, зокрема здійснювала погашення 26.04.2013; останній платіж вона здійснила 31.05.2013. Платежі, які здійснені після 31 травня 2013 року - 12.06.2014 та 17.08.2015 - були списані з її рахунків ПАТ КБ «ПриватБанк» автоматично (а.с. 6-9, 91-96).

Відповідно до пункту 1.1.3.2.11 «Умов та Правил» Банк має право проводити, зокрема, договірне списання зі всіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта.

Оскільки позичальник не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.02.2018 Банк нарахував їй заборгованість у розмірі 110 426,81 грн., з яких: 3686,60 грн. - за кредитом, яка виникла з квітня 2014 року ; 106740,21 грн. - за відсотками, нарахована за період із 16.02.2012 до 31.10.2017.

Сторони визначили строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця вказаного на картці, тобто 31.10.2015, при цьому з позовом Банк звернувся 18.06.2018 - в межах строку позовної давності (а.с. 46), а відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у повному обсязі - в сумі 3686,60 грн.

Щодо стягнення відсотків колегія зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячні платежі (а.с. 12).

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Позов у справі, що розглядається подано Банком 18.06.2018.

Строк виконання основного зобов`язання настав 31.10.2015 (строк кредитування - останній день місяця вказаного на картці строк погашення кредиту в повному обсязі).

Відповідачем було заявлено про застосування позовної давності у письмовій заяві від 29.10.2018 (а.с. 54).

Таким чином, стягнення заборгованості за відсотками, що нараховані після 31.10.2015 - є безпідставним.

Отже, стягненню підлягають відсотки у межах строку позовної давності - із червня 2015 року до 31.10.2015, які згідно наданого банком розрахунку становлять 6001,11 грн. Правильність наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач не оспорював, зазначаючи лише про сплив позовної давності.

Відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором за вищевказаний період є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; відповідачем не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем.

З урахуванням наведеного заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При пред`явленні позову Банком було сплачено 1762,00 грн. судового збору (а.с. 1), а за подачу апеляційної скарги - 2643,00 грн. (а.с. 97). Відтак на користь Банку з відповідача слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам (8,77%) у сумі 386.32 грн. судового збору.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 31 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 лютого 2012 року у розмірі 9687, 71 грн., з яких: 3686,60 грн. - заборгованість за кредитом, 6001,11 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 386,32 грн. у відшкодування судових витрат, з яких 154,53 грн. - за розгляд справи у суді першої інстанції, та 231,79 грн. - за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 24 червня 2019 року.

Головуюча: Судді