РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого - судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про виділення у спільну часткову власність земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення частки земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1 із спільної сумісної власності та визнання права власності на неї.

Свої вимоги мотивує тим, що йому та відповідачу у справі на праві приватної власності на підставі рішення Рівненської міської ради № 404 від 22 листопада 2006 року належить земельна ділянка, площею 1663 м? в АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. На даній земельній ділянці розташоване будиноковолодіння, 2/3 якого належать йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.1983 року та договору дарування від 11.05.2005 року. 1/3 частина зазначеного будинковолодіння належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.1983 року та була в подальшому подарована ОСОБА_5 , який в свою чергу продав її ОСОБА_4 Питання розподілу земельної ділянки не вирішувалось. Просить виділити в натурі 2/3 частки земельної ділянки в АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на цю ділянку.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити. Зазначили, що у відповідача ОСОБА_3 жодного нерухомого майна на вказаній земельній ділянці немає.

В судове засідання відповідач не з`явився, його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Рівненської міської ради від 22.11.2006 року №404 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 386 передано у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Державним актом серії НОМЕР_1 від 11.10.2007 року стверджується, що співвласниками вказаної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-8569, виданого 25.11.1983 року, 1/3 житлового будинку, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1663 га за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з ДРРПНМРПВ №11704847 від 28.10.2013 року, який долучено позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви та копією свідоцтва про право на спадщину. (а.с.77)

Також позивачу ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування, серія та номер 1374, виданого 11.05.2005 року, 1/3 житлового будинку, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1663 га за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з ДРРПНМРПВ №11705236 від 28.10.2013 року, який долучено позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви та копією договору дарування від 11.05.2005 року. (а.с 79)

Тобто на сьогодні власником 2/3 частин житлового будинку, який знаходиться адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

В свою чергу інший співвласник земельної ділянки ОСОБА_3 подарував належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.11.1983 року 1/3 частки житлового будинку, який знаходиться адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 (а.с 48)

Рішенням Рівненського міського суду від 15.06.2007 року у справі №2-5160/07 виділено частку ОСОБА_5 у спільній частковій власності у житловому будинку АДРЕСА_1 , з зазначенням відповідних приміщень, в окрему квартиру АДРЕСА_2 . (а.с. 49)

12 жовтня 2007 року ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 3 частки житлового будинку) АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Сохацькою О.В. (а.с. 50)

Як убачається з вказаного договору , ОСОБА_4 набула права власності лише на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка виділена в окрему квартиру, тобто предметом правочину не була частина земельної ділянки, оскільки вона не належала продавцю ОСОБА_5

На сьогодні земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , який є власником 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , який не являється співвласником вказаного будинку, оскільки відчужив його на підставі договору дарування ОСОБА_5 .

Як встановлено в судовому засіданні на час володіння частиною житлового будинку ОСОБА_5 не ставив питання про визнання за ним права власності на частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок.

Стаття 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення сторонами договорів дарування та договору купівлі-продажу частини жилого будинку 2007 рік) визначила, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

А отже до ОСОБА_5 , а в подальшому до ОСОБА_4 перейшло право ОСОБА_3 на земельну ділянку, що відповідає його частці у праві власності на об`єкт нерухомості, що на цій ділянці розміщений.

Згідно ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 88,89,120 ЗК України, ст.ст.12,13,76-82,263-265,280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про виділення у спільну часткову власність земельної ділянки задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 2/3 частки земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на неї.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя