Справа № 531/1557/18
Номер провадження 2/540/326/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 25.06.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у березні 2019 року до Машівського районного суду Полтавської області з Карлівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 .. який вмотивований тим, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. У даній квартирі зареєстровані доньки позивачки, які є відповідачами по справі та з 2016 р. не проживають у вказаній квартирі без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, особистих речей в ньому немає, квартирою не цікавляться, хоча перешкод у користуванні житлом їм позивачка не чинила. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 17.10.2018 р. було відкрито провадження та призначено справу в порядку загального позовного провадження (а.с.23).

14.11.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.42).

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 15.03.2019 р. дану справу прийнято до провадження суддею Косик С.М. та призначено до судового розгляду (а.с.67).

У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснивши, що вона отримала спірну квартиру від Карлівського машинобудівного заводу, де раніше працювала та приватизувала. Відповідачки жили і вчились в інтернаті, їм повинні надати житло. Вона прописала доньок та на даний час потребує субсидії, натомість відповідачки документів на субсидію не надають та участі в утриманні помешкання не приймають. Квартира однокімнатна та знаходиться в аварійному стані, потребує ремонту. На даний час ОСОБА_4 добровільно знялася з реєстрації, інші відповідачі відмовляються це зробити. Відповідач ОСОБА_2 дійсно деякий час жила в неї, в 2015 році, однак виселилася бо її не влаштовувувало відсутність побутових умов та невелика площа одна кімната.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що в 2015 році вона проживала в квартирі матері, проте змушена була виселитися, оскільки їй перешкоджали там проживати, зокрема чоловік матері створював несприятливі умови, її фактично вигнали з дому, хоча вона не має де жити, перебуває на квартирній черзі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належним чином повідомлялися про розгляд справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові повідомлення повернулися з відмітками «не проживає» (а.с.82-88,101-106), також відповідачі повідомлялися шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Машівського районного суду (а.с.75-77,98-100), однак у засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали.

Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку.

Судом установлено, що позивач є власницею квартири за АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору дарування серія АЕЕ №080086 від 21.09.2001 р. та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48595538 від 27.11.2015 р. (а.с.10,12).

Згідно інформації, наданої виконавчим комітетом Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області №4016 від 02.10.2018 р., позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_4 та разом з нею зареєстровані: ОСОБА_5 ,1971 р.н. чоловік, ОСОБА_6 ,2003 р.н. донька, ОСОБА_3 ,1984 р.н. - донька, ОСОБА_4 ,1991 р.н. донька, ОСОБА_2 ,1996 р.н. донька (а.с.11).

Відповідно до інформації з Витягу з будинкової книги у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані в тому числі і відповідачі про справі, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.14-16).

Відповідач ОСОБА_7 знята з реєстрації місця проживання позивача, що стверджується довідкою, виданою виконкомом Карлівської міської ради від 18.04.2019 року № 2263 (а.с.107).

Разом із тим, як убачається з актів обстеження умов проживання ОСОБА_1 позивачки по справі, складених 22.05.2009 року та 06.06.2019 року депутатом Карлівської міської ради за участі сусідів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 та за вказаною адресою проживає разом з чоловіком ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 , в даній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають, і не проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які позбавлені батьківського піклування, ОСОБА_2 проживала місяць з жовтня по листопад 2015 року (а.с.155-161).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що він проживає з позивачкою 8 років та вони мають спільну дочку, проживають в однокімнатні квартирі без побутових умов, відповідачі прописані в належному позивачці житлі, але не проживають тривалий час, допомоги матері не надають, помешканням не цікавляться та комунальні послуги не сплачують, вони ж через прописку відповідачів не можуть отримати субсидію. ОСОБА_2 дійсно жила в 2014 чи 2015 році, але коштів на продукти не давала, по господарству не допомагала, коли почала ображати матір, вони їй сказали щоб виселялась і вона знайшовши квартиру, виселилась.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Крім того, ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_3 понад рік без поважних причин не проживає в належній позивачці на праві власності квартирі, де вона зареєстрована, а тому приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Натомість свідок ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_2 після закінчення школи-інтернату повинна була повернутися проживати до матері ОСОБА_1 , але остання та її чоловік не дали їй можливості проживати в квартирі матері, через постійні скандали ОСОБА_11 змушена була залишити житло.

З наданих відповідачем ОСОБА_2 документів (а.с.127-130) убачається, що остання перебуває на квартирній черзі як дитина-сирота.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не встановлено обставин відсутності відповідача ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік в спірній квартирі, оскільки остання зилишила житло не з власної волі, а тому немає підстав для застосування положень статті 405 ЦК України та визнання останньої такою, що втратила право користування, у зв`язку з чим в цій частині позову слід відмовити.

Суд також відмовляє в позові до ОСОБА_4 з огляду на зняття останньої з реєстрації місця проживання позивачки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 234,95 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 209-241, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 234,95 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Гнилиця Великобурлуцького району Харківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 від 14.08.2014 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач-1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про зареєстроване місце проживання відсутні, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_4 , інші відомості відсутні.

Відповідач-2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про зареєстроване місце проживання відсутні, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_4 , інші відомості відсутні.

Відповідач-3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про зареєстроване місце проживання відсутні, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_4 , інші відомості відсутні.

Повний текст Рішення складено 27.06.2019 року.

Суддя С.М.Косик