Ухвала

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 569/11865/16-ц

провадження № 61-18995св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач-1 - публічне акціонерне товариство «БМ Банк»,

представник відповідач-1 - Басик Андрій Миколайович,

відповідач-2 - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Бучко Т. М. від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Боймиструка С. В., Шимківа С. С., від 15 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» (далі - ТОВ «БМ Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк»), ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена.

Позовна заява мотивована тим, що 12 лютого 2008 року між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 10/2/120208, за умовами якого банк надав останній кредит в розмірі 170 000, 00 дол. США на придбання нерухомості зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами, із кінцевим терміном повернення не пізніше 11 лютого 2033 року. Цього ж дня, на забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором між ТОВ «БМ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 10/2/120208/2, за умовами якого позивач зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання нею зобов`язання за кредитним договором.

29 січня 2014 року банк надіслав ОСОБА_3 повідомлення про наявність у неї заборгованості за простроченими платежами за кредитом у розмірі 4 486,10 дол. США з вимогою негайно, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення, погасити заборгованість. У подальшому 18 червня 2014 року банк надіслав ОСОБА_3 вимогу про те, що, починаючи з 30 квітня 2014 року, вона порушує умови кредитного договору та вимагав погасити заборгованість у розмірі 2 680, 53 дол. США. Проте банк не пред`явив у судовому порядку вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням.

Таким чином, позивач вважає, що його порука за договором від 12 лютого 2008 року № 10/2/120208/2 є припиненою згідно з приписами частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Також позивач посилався на те, що банк в односторонньому порядку здійснив підвищення процентної ставки за кредитом з 13 % до 14 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_1 як поручителя, а тому на підставі частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) позивач просить визнати поруку такою, що припинена, оскільки збільшився обсяг відповідальності поручителя без його згоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненою поруку, встановлену договором поруки № 10/2/120208/2 від 12 лютого 2008 року, укладеним між ТОВ «БМ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зміна умов кредитного договору щодо збільшення обсягу та підстав відповідальності позичальника, зокрема збільшення процентної ставки за кредитним договором, відбулась без згоди поручителя, що є підставою для припинення поруки відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, установивши, що банком не пред`явлено до позивача як до поручителя вимогу про виконання зобов`язання за договором поруки в межах строку її дії, суд дійшов висновку припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «БМ Банк» відхилено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки без згоди поручителя було збільшено процентну ставку за кредитним договором, то висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для припинення поруки відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідають вимогам закону.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «БМ Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що зміни строку виконання основного зобов`язання не відбулося, оскільки повідомлення про дострокове припинення зобов`язань та вимоги про сплату всієї суми заборгованості відсутні, а тому судами неправильно застосовано приписи частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Щодо відсутності підстав для визнання поруки припиненою відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заявник зазначає, що дії банку стосовно зміни 05 листопада 2008 року процентної ставки за кредитним договором визнані неправомірними рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2012 року у справі № 1715/16346/12, а тому проценти залишились у розмірі, визначеному у кредитному договорі.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі; витребувано цивільну справу № 569/11865/16-ц з Рівненського міського суду Рівненської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 12 лютого 2008 року між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 10/2/120208, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 170 000,00 дол. США на придбання нерухомості зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами, із кінцевим терміном повернення не пізніше 11 лютого 2033 року.

Цього ж дня, і метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між банком, як кредитором, та ОСОБА_1 , як поручителем, та ОСОБА_3 , як боржником, укладений договір поруки № 10/2/120208/2, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за зобов`язаннями боржника, що випливають з кредитного договору від 12 лютого 2008 року № 10/2/120208.

05 листопада 2008 року банком здійснено підвищення процентної ставки за кредитом з 13 % до 14 % річних.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2012 року у справі № 1715/16346/12 визнано неправомірними дії ПАТ «БМ Банк» щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 10/2/102208, укладеним між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 , з 13 % до 14 % річних. Зобов`язано ПАТ «БМ Банк» здійснити перерахунок відсотків за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 10/2/102208, укладеним між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 , виходячи з відсоткової ставки у розмірі 13 % річних, починаючи з листопада 2008 року.

29 січня 2014 року вих. № 30-35/14 банк надіслав ОСОБА_3 повідомлення про наявність у неї заборгованості за простроченими платежами за кредитом у розмірі 4 486,10 дол. США з вимогою негайно, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення, погасити прострочену заборгованість та попередив про направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості у разі її невиконання.

18 червня 2014 року вих. № 30-35/411 банк надіслав ОСОБА_3 вимогу про погашення суми заборгованості за кредитним договором в сумі 2 680, 53 дол. США у зв`язку з порушенням умов кредитного договору з 30 квітня 2014 року та попередив про здійснення звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги у тридцятиденний строк.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

За змістом частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

Суд установив, що рішенням суду в іншому судовому провадженні визнано неправомірними дії ПАТ «БМ Банк» щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 10/2/102208, укладеним між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 , з 13 % до 14 % річних, зобов`язано ПАТ «БМ Банк» здійснити перерахунок процентів за кредитним договором.

З урахуванням наведеного, обсяг відповідальності поручителя був збільшений у зв'язку із підвищенням кредитором процентної ставки без його згоди і даний факт встановлений судовим рішенням.

При цьому, вирішуючи спір за подібних обставин, суд вищої інстанції прийняв інше за змістом судове рішення.

Так, у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 569/13983/16-ц (провадження № 61-30238св18) зроблено правовий висновок про те, що рішення банку про збільшення процентної ставки не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2012 року у справі № 1715/16346/12 встановлено недійсність підвищення банком процентної ставки, тому на момент звернення до суду з позовом про припинення поруки обсяг відповідальності поручителя перед кредитором не збільшився, а отже, права поручителя у цьому випадку не є порушеними. Колегія суддів зробила висновок про те, що правоприпиняючим фактом у таких правовідносинах є не прийняття певного рішення банком (про намір збільшити процентну ставку за кредитом), а збільшення обсягу відповідальності поручителя, що мало відбутися на підставі чинного правочину за умови відсутності ознак неправомірності в діях банку. Оскільки обсяг відповідальності поручителя за кредитним договором не збільшився, тому відсутні правові підстави для застосування частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо припинення поруки.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 569/13983/16-ц (провадження № 61-30238св18).

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викликана тим, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у наведеній вище постанові дійшла іншого висновку щодо підстав вважати поруку припиненою у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя за наявності ухвалення рішення суду в іншому судовому провадженні про визнання неправомірними дії банку щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором та реального збільшення процентів по кредитному договору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Зазначене свідчить про застосування судом касаційної інстанції у різних складах принципово різного підходу для вирішення справ, що випливають з одних і тих правовідносин, у яких один і той же предмет спору, і які врегульовані одними і тими ж нормами матеріального права, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, вважає необхідним передати зазначену справу на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись частиною п`ятою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 569/11865/16-ц, провадження № 61-18995св18, за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», ОСОБА_3 про визнання поруки такою, що припинена, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Бучко Т. М. від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Боймиструка С. В., Шимківа С. С., від 15 червня 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко Є. В. Краснощоков В. П. Курило