Справа 752/9214/14-ц
провадження № 6/752/882/19
УХВАЛА

18.06.2019 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря судового засдіання Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

встановив:

в червні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке йому було встановлено на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2014 року у справі № 752/9214/14-ц за поданням головного державного виконавця Відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

В обґрунтування заяви зазначено, що підставою для винесення ухвали про обмеження заявника у праві виїзду була та обставина, що згідно виконавчого листа № 2601/16219/12 ОСОБА_1 було зобов`язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,13 га по АДРЕСА_1 , однак, на вимогу державного виконавця рішення суду не виконувалось, та заходів боржником щодо його належного виконання не вживалось. Однак, на даний час заявник не є боржником по жодному виконавчому провадженні. Виконавче провадження № 39193621, розпочате на виконання виконавчого листа № 2601/16219/12 на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2013 року закрите на підставі постанови державного виконавця від 05.06.2015 року, а відтак на даний час відсутні підстави для необхідності існування обмеження заявника у праві виїзду за межі Україні, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник та представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з`явились. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, а також визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як встановлено судом, на виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві дійсно перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження № 39193621 з примусового виконання виконавчого листа № 2601/16219/12, виданого Голосіївским районним судом м. Києва про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,13 га по АДРЕСА_1 .

05.06.2015 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а також в зв`язку із закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень, зазначене виконавче провадження було знищено.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Разом з тим, положення п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно заявника не застосовуються, оскільки передбачений названою нормою юридичний факт, а саме: ухилення боржника від виконання зобов`язань, з яким ця юридична норма права пов`язує виникнення визначених юридичних наслідків (обмеження) - припинився, що тягне за собою і припинення застосування обумовлених ним правових наслідків (тимчасового обмеження).

Відповідно до п. 5, 6, 7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України в десятиденний строк з дня її надходження, у судовому засіданні з повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що виконавче провадження закінчено та є знищеним, інші виконавчі провадження де боржником є заявник відсутні, суд у відповідності до ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, вважає, що на даний час є достатньо підстав для скасування тимчасового обмеження заявника у праві виїзду за межі України, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247, 260-261, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентикаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , встановлене на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2014 року у справі № 752/9214/14-ц (провадження № 6/752/340/14).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко