Справа № 359/7510/19
Провадження №2/359/721/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

третіх осіб - Рязанової Н.В., ОСОБА_4 Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька

В С Т А Н О В И В :

20.09.2018 року позивач ОСОБА_5 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив суд у порядку спрощеного провадження стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання довічно в розмірі 1 500 грн. щомісячно( а.с.1-2).

Позовні вимоги мотивує тим, що є пенсіонером, не працює, його дружина ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через похилий вік має слабке здоров`я та потребує матеріальної допомоги. Його пенсія складає 1 373, 00 грн., якої не вистачає , оскільки значну частину свого доходу вимушений витрачати на ліки, а також за рахунок своїх коштів, сплачує комунальні послуги. Зазначає, що має трьох повнолітніх дітей: ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - треті особи. Від виконання своїх батьківських обов`язків позивач ніколи не ухилявся. Позивач проживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_6 , сином ОСОБА_2 , його дружиною ОСОБА_11 та з двома дітьми сина. Вказує, що фактично його утримають доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які постійно надають йому кошти біля 1500 грн. щомісяця, допомагають харчами, одягом, ліками. Відповідач же добровільно йому допомоги не надає. Стосунки з ним погіршилися до того, що траплялися непоодинокі випадки нанесення йому відповідачем побоїв. Позивач вказує, що розраховував на підтримку відповідача та його допомогу в старості, дозволив йому після одруження разом з сім`єю проживати у своєму будинку. Вказує, що відповідач працює неофіційно. Вважає, що у відповідності до вимог ст.202 СК України, син зобов`язаний його утримувати, та сплачувати на його користь довічно аліменти.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.21).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували щодо позову та просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Підтримали поданий до суду відзив на позовну заяву (а.с.49-53), відповідно до якого зазначили, що, дійсно, відповідач із своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_11 , донькою дружини ОСОБА_12 , 2001р.н., та донькою ОСОБА_13 ,2008р.н., проживає разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1 . Вони беруть спільну участь у розподілі побутових питань та матеріального забезпечення родини. Зокрема, відповідач у повному обсязі здійснює оплату комунальних послуг, таких як водопостачання, газопостачання, електроенергія, а також купівлю продуктів харчування і інших різних дрібних витрат. Стягнення аліментів на утримання батька поставить у досить скрутне фінансове становище сім`ю відповідача, оскільки останній не має постійного місця роботи, стабільного заробітку. Кошти має лише від сезонних заробітків. Зазначають, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію, також є фізичною особою- підприємцем, що дає йому змогу забезпечувати свої потреби. Також зазначає, що дружина відповідача ОСОБА_11 перебуває на обліку у лікаря проктолога та періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, що потребує значних фінансових витрат на лікування, медичні процедури та медикаменти. Тривалого лікування також вимагає і стан доньки ОСОБА_14 , у зв`язку з політравмою (падіння з висоти), забоєм лівої поперекової ділянки, забоєм лівої нирки, забоєм шийного відділу хребта, що також потребує фінансових витрат. Крім того, донька дружини ОСОБА_12 також знаходиться на утриманні відповідача, навчається а контрактній денній формі навчання, оплату якого здійснює сім`я відповідача.Офіційно працевлаштована лише дружина ОСОБА_15 , заробітна плата якої становить близько 5000,00 грн.

Вважають, що при визначенні розміру аліментів на непрацездатного батька необхідно враховувати можливість отримання ним матеріальної допомоги від інших дітей. У позивача, крім відповідача, є ще дві доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, та позивачем не наведено та не надано жодних належних доказів отримання матеріальної допомоги від них. З цих підстав і просили відмовити у задоволенні позову.

В доповнення до викладених у відзиві обставин, заперечуючи проти позову, звертають увагу, що позивач щорічно отримує орендну плату за передані ним в оренду земельні ділянки, тому вважають недоведеними твердження позивача, що він потребує матеріальної допомоги.

Треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснили, що за домовленістю між собою щомісячно надають батькові матеріальну допомогу продуктами харчування, придбанням одягу та ліків на суму близько 150гривень щомісячно кожна. Та, як їм відомо, відповідач такої допомоги позивачу не надає.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено та сторони не заперечують, що позивач ОСОБА_5 є батьком відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та третіх осіб: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що також підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, свідоцтвами про шлюб (а.с.12,14,16,17).

Дружина позивача ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.4).

Позивач ОСОБА_5 є особою похилого віку, пенсіонером, що підтверджується даними його паспорта (а.с.5,6), а також довідкою, виданою Бориспільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області № 457 від 21.03.2018 р (а.с.3),згідно з якою позивач отримує пенсію, розмір пенсії з жовтня 2017 року по березень 2018 року становив 1373 гривень.

Як визнано, представником позивача, розмір пенсії позивача змінювався у відповідності до вимог чинного законодавства, та з 1 грудня 2018 року становить 1497 гривень, що відповідає визначеному Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач проживає у будинку за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , який належить йому на праві особистої власності, разом сином ОСОБА_2 та його сім`єю.

Як зазначив позивач у позовній заяві, через похилий вік та незадовільний стан здоров`я, він потребує матеріальної допомоги, оскільки розміру його пенсії не вистачає на своє утримання, так як значну частину свого доходу вимушений витрачати на ліки, а також сам сплачує комунальні послуги. Фактично утримується за рахунок своїх дочок, які постійно щомісяця надають йому матеріальну допомогу, коштами в розмірі близько 1500 грн., харчами, одягом та ліками.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що позивач отримує постійно від своїх дочок матеріальну допомогу, тому не вважає за необхідне звертатися до них з позовом про стягнення аліментів.

Нормами частини першої статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав : непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У відповідності до ч.1 ст.205 Сімейного кодексу, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Посилання позивача, що відповідач зобов`язаний його утримувати, оскільки дозволив йому разом з сім`єю проживати у належному йому на праві особистої власності будинку, суд вважає необґрунтованими, оскільки підстави та умови проживання відповідача в будинку, в тому числі щодо оплати комунальних послуг та плати за користування житловим приміщенням, у разі спору, можуть бути врегульовані в порядку, визначеному Житловим кодексом Української РСР.

Крім того, на підтвердження здійснення оплати комунальних послуг, таких як водопостачання, газопостачання, електроенергія, відповідачем надано квитанції про оплату комунальних послуг (а.с.85-99).

Як встановлено судом, відповідач постійного місця роботи немає, дохід отримує від сезонних заробітків. Дана обставина позивачем та третіми особами не оспорюється та не спростована належними і допустимими доказами.

Також встановлено, що дружина відповідача ОСОБА_11 офіційно працевлаштована в Броварській філії по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз» на посаді фахівця з обліку газу, та отримує щомісячно заробітну плату близько 5000,00 грн.(а.с.102-104).

Встановлено, що сім`я відповідача зазнає значних матеріальних затрат, пов`язаних з постійним лікуванням дружини ОСОБА_11 , доньки ОСОБА_13 , оплатою навчання доньки ОСОБА_12 та борговими зобов`язаннями за рішеннями Бориспільського міськрайонного суду, що підтверджується відповідними виписками з історії хвороби, довідками, квитанціями та копіями рішення суду( а.с.58-77, 181-186).

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим , суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тобто, виходячи із зазначених норм, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька, 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

При цьому, аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц та від 10 жовтня 2018 року по справі № 301/160/17.

Так, згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Статтею 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2019 рік визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2019 року 1497 гривень.

Із наданих позивачем доказів про розмір пенсії за віком вбачається, що розмір його пенсії є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У той же час, позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів на підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку відповідача.

Як вбачається з наданих представником відповідача: - Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 156533945 від 16.02.2019 р. за ОСОБА_5 на праві власності належить Ѕ частка земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 3,5249 г а(а.с.141-143). Вказана земельна ділянка передана в оренду приватно-орендному підприємству «Світанок» (Київська область, Володарський район, смт. Володарка, вул.. Кооперативна, 135), за що ОСОБА_5 отримує орендну плату 15000,00 грн. за один рік оренди, що підтверджується договором оренди, актом прийому передачі земельної ділянки в оренду та додатковим договором до договору оренди (а.с.146-159);

- Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 156534263 від 16.02.2019 р. за ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 3,525 га( а.с.138-140). Вказана земельна ділянка передана в оренду приватно-орендному підприємству « Світанок»( Київська область, Володарський район, смт. Володарка, вул.. Кооперативна, 135), за що ОСОБА_5 отримує орендну плату 15000,00 грн. за один рік оренди, що підтверджується договором оренди, актом прийому передачі земельної ділянки в оренду та додатковим договором до договору оренди(а.с.160-173).

Згідно з інформацією Приватно-орендного підприємства «світанок» за №15 від 20.02.2019 (а.с.145) на підставі договору оренди від 20.03.2013 , земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 3,525 га, сплачено за відрахуванням податків, зокрема, у 2018 році 12075,00грн., за договором оренди від 20.03.2013 земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 3,5249 га у 2018 році становила -6037,50грн.

Вказані обставини представником позивача не заперечуються.

Крім того, відповідно до інформації зазначеної в листі ГУ ДФС у Київській області № 4502/Адв/10-36-13-01 від 20.02.2019 та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.03.2019 за № ( а.с.113,115-117), ОСОБА_5 обліковується як фізична особа-підприємець, та перебуває на обліку у Бориспільській ДПІ Бориспільського управління ГУ ДФС у Київській області зі станом «6- включений до ЄДР з відміткою, що свідоцтво недійсне», дата взяття на облік-18.03.1997р. Відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відсутні.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивачем не доведено факту , що він як непрацездатний батько, потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує, крім пенсії, дохід у вигляді орендної плати, що є значно більшою сумою за встановлений законом прожитковий мінімум 1497 гривень.

Та обставина, що позивач отримує щомісяця матеріальну допомогу від дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 окрім пояснень останніх, жодними належними і допустимими доказами не підтверджується, проте, сам факт надання третіми особами в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу, не може бути підставою для задоволення заявленої позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача аналогічної за розміром суми аліментів, оскільки позивачем не доведено, що він потребує такої матеріальної допомоги.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому суд враховує, що питання щодо стягнення (покриття) витрат, пов`язаних з лікуванням позивача, про що також було зазначено представником позивача та третіми особами в своїх поясненнях суду, у разі необхідності та доведеності, може бути вирішено за окремим позовом в порядку, визначеному ст.206 Сімейного кодексу України.

Судових витрат, які підлягають відшкодуванню, по справі немає, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», інші витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202,205 Сімейного кодексу України та ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 139,170 258, 259, 263-265, 266, 273,274-279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2019 року.

Суддя І. В. Муранова-Лесів