Справа № 346/5141/18
Провадження № 2/346/341/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої- судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок, господарські будівлі та споруди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия померла дружина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , і після її смерті відкрилася спадщина за законом на майно померлої - житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , однак державний нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно по причині відсутності правовстановлюючого документу, яким підтверджується право власності спадкодавця на дане майно. Про вказане нотаріус видала 21.09.2018 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Вказав, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_5 , а вищевказане спадкове майно дружина успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_6 , однак не отримала свідоцтва про право на спадщину на дане майно.

Крім позивача, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 подала її сестра ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки ОСОБА_7 подала заяву про прийняття спадщини, вона вважалася такою, що прийняла спадщину. В зв`язку з тією обставиною, що ОСОБА_7 померла, тому відповідачем по даній справі є спадкоємиця, яка прийняла спадщину - її донька, відповідач ОСОБА_2 . З наданої державним нотаріусом суду копії спадкової справи відомо, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла ще одна її донька ОСОБА_3 . Вказує, що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 не вправі претендували на майно дружини позивача ОСОБА_5 , оскільки позивач відноситься до спадкоємців першої черги, а ОСОБА_6 - її сестра відносилася до спадкоємців другої черги і тому згідно вимог ст. 1258 ЦК України ( черговість спадквання за азконом) вона не набула прав на майно ОСОБА_5 і відповідно таких прав не набули її доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Просить суд визнати за позивачем ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування на спадкове майно - на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Волошанська О.І. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що з позовними вимогами повністю згідна .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 26.09.1940 року ОСОБА_11 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про одруження.(а.с.9)

Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради за № 236 від 19 травня 1952 року ОСОБА_11 виділена земельна ділянка площею 600 кв.м в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ) для будівництва житлового будинку.(а.с.10) На підставі вказаного рішення між комунальним відділом виконавчого комітету Коломийської міської ради і ОСОБА_11 був укладений договір про право побудови будинку і безстрокове користування земельним участком(а.с.11-13)

На підставі отриманої дозвільної документації ОСОБА_11 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_6 , збудував в 1950 році на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок, який позначений у виданому Коломийським мБТІ технічному паспорті на садибний житловий будинок, буквою «А», літню кухню «Б», стайню «В», стодолу «Г», навіс «К», вбиральню « Е», огорожу, колонку питну. Вказане стверджується технічними паспортами, складеними Коломийським мБТІ 20.07.1983 року та 15.06.2018 року.(а.с.14-16,18-20) Оскільки вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був збудований в 1950 році ОСОБА_11 та ОСОБА_6 в шлюбі, тому згідно вимог Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР ( редакції 1926 року, що діяла станом на дату створення майна) даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами був спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін в ньому були рівні, і кожному з них належало по 1/2 частині вищевказаного нерухомого майна. Однак, право власності на дане майно не було зареєстровано в Коломийському мБТІ, що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського мБТІ за № 61607 від 12.06.2018 року.(а.с.21)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 помер, про що Коломийським міським відділом ДРАЦС 01.09.1959 року складений відповідний актовий запис за № 166.(а.с. 22)

Після смерті ОСОБА_11 згідно вимог ст. ст. 420, 422 Цивільного кодексу УРСР ( редакції 1922 року, яка діяла на час смерті спадкодавця) відкрилася спадщина за законом на його 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна.

Згідно вимог ст. 429 Цивільного кодексу УРСР 1922 року (редакції, яка діяла на час відкриття вказаної спадщини) спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття, який не заявив належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, вважається таким, що прийняв її.

Спадщину після смерті ОСОБА_11 прийняла його дружина ОСОБА_6 , яка разом з чоловіком, збудувавши вищевказаний будинок вселилася в нього, проживала в ньому на день смерті чоловіка і до дня її смерті. Отже, ОСОБА_6 після смерті чоловіка ОСОБА_11 успадкувала його Ѕ частку вищевказаного майна і таким чином набула право власності на весь житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

17 квітня 2004 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_5 все її майно, яке належатиме їй на день її смерті. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. за реєстровим номером Д-352.(а.с.23)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла про що Коломийським міським відділом ДРАЦС 01.05.2004 року складений відповідний актовий запис за № 242.(а.с.25). Після смерті ОСОБА_6 згідно вимог ст.ст. 1216, 1218, 1233 ЦК України відкрилася спадщина за вищевказаним заповітом.

ОСОБА_5 спадкоємиця за вищевказаним заповітом, згідно вимог ст. ст. 1268 - 1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки на день смерті спадкодавці ОСОБА_6 проживала разом з нею, що стверджується довідкою УНАП за № 1609 від 18.04.2018 року. (а.с.24) та в шестимісячний строк після смерті спадкодавці звернулася до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 25.10.2004 року була відкрита спадкова справа, що стверджуються копією спадкової справи (а.с.66-81, 87-121).

Однак, спадкоємиця ОСОБА_5 , прийнявши вказану спадщину, не отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно, про що зазначила державний нотаріус в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. (а.с.8)

В той же час, оскільки згідно вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття ( дня смерті спадкодавця), тому після смерті ОСОБА_6 вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами успадкувала ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що Коломийським міським відділом ДРАЦС 18.03.2006 року складений відповідний актовий запис за № 161.(а.с.7) Після смерті ОСОБА_5 згідно вимог ст.ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України відкрилася спадщина за законом.

Позивач ОСОБА_1 - чоловік спадкодавиці ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про шлюб.(а.с.27) згідно вимог ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем першої черги, який згідно вимог ст.ст. 1268 -1270 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , проживаючи разом з нею, що стверджується довідкою УНАП за № 1608 від 18.04.2018 року та в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5 подав до Коломийської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 16.05.2018 року та копією спадкової справи.

Оскільки згідно вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття ( дня смерті спадкодавця), тому після смерті ОСОБА_5 позивач успадкував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 26.11.2015 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Так, спірний будинок, господарські будівлі та споруди були збудовані в 1950 році, що вказано в технічних паспортах на садибний житловий будинок, які виготовлені Коломийським мБТІ 20.07.1983 року та 15.06.2018 року. На дату закінчення будівництва даного нерухомого майна не була передбачена ні обов`язкова державна реєстрація будівель та споруд, ні державна реєстрація права власності на них. Державна ж реєстрація будівель та споруд в містах і селищах міського типу була введена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31 січня 1966 року, згідно якої державна реєстрація будівель здійснювалася на підставі правовстановлюючих документів, зокрема договорів про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель.

Реєстрація права власності на будівлі та споруди була введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначеними нормативними актами хоча і була передбачена державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Після смерті ОСОБА_5 до Коломийської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_7 , про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. ОСОБА_7 - сестра спадкодавиці ОСОБА_5 і згідно вимог ст. 1262 ЦК України вона відноситься до спадкоємців другої черги. Оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержуть право на спадкування почергово, а позивач є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, тому ОСОБА_7 не одержала право на спадщину після смерті її сестри ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть. (а.с.30) Оскільки відповідачами в справах по спадкуванню є особи, які подали заяви про прийняття спадщини, тому в порядку правонаступництва після смерті ОСОБА_7 відповідачкою по даній справі є її донька ОСОБА_2 .

Виходячи зі змісту листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З наданої державним нотаріусом суду копії спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла ще одна її донька ОСОБА_3 . Однак, суд враховує, що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 , не вправі претендували на майно ОСОБА_5 , оскільки позивач відноситься до спадкоємців першої черги, а ОСОБА_7 - її сестра відносилася до спадкоємців другої черги і тому згідно вимог ст. 1258 ЦК України ( черговість спадквання за азконом) вона не набула прав на майно ОСОБА_5 і відповідно таких прав не набули її доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В спірних правовідносинах щодо визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди слід керуватися п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), яким передбачен о, що « для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Згідно п. 43 вищевказаного Порядку … передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: Абзац перший пункту 43 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 806 від 09.11.2016: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою».

Згідно звіту про оцінку майна ТОВ «Віконт -Консалтинг» від 26.09.2018 р. оціночна вартість житлового трикімнатного будинку, загальною площею 67,7 кв.м., житлова площа 48,4 кв.м., площа кухні 6,9 кв.м. з належними до нього спорудами: житловий будинок «А», літня кухня «Б», стайня «В», стодола «Г», навіс «К», вбиральня « Е», огорожа «№1-2», колонка «№3» , що знаходяться в м. Коломия по вул.Полуботка , 1 становить 403 794 грн. (а.с.31-53)

Отже, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовільнити та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його дружини ОСОБА_5 на житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР редакції 1926 року, Цивільного кодексу УРСР редакції 1922 року, ст.ст. 16, 1216-1218, 1233, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на спадкове майно - житловий будинок із належними господарськими будівлями та спорудами: літня кухня, стайня, стодола, навіс, вбиральня, огорожа, колонка за адресою вул. Полуботка , 1 м. Коломия Івано-Франківська область, оціночною вартістю 403 794 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1

ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_6

ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_7

Суддя Беркещук Б. Б.