Єдиний унікальний номер 741/354/19
Провадження № 2/741/405/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 21 червня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі), ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали спадкодавцям. Державний реєстратор відмовив їм (позивачам) у реєстрації права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку.

У судове засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані і проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради № 14-28/14 від 6 лютого 2019 року (а.с. 11) та копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 17 лютого 1989 року (а.с. 23).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

У судовому засіданні встановлено, що 3 листопада 1992 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». 12 серпня 2011 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12-19).

За таких обставин ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належало по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 4 травня 2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 22).

З копії спадкової справи № 46/2013 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 53-57) вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, 27 травня 2013 року на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та грошові заощадження.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 належну їй 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

З матеріалів справи (а.с. 48; зворот а.с. 48) вбачається, що:

- 4 травня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_1 ;

- 10 жовтня 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким належний йому грошовий вклад, що знаходиться в Носівському ВОБ № 3261/012 на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , заповів ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Таким чином, спадкування належної ОСОБА_4 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 здійснюється за заповітом від 4 травня 2007 року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується копією спадкової справи № 70/2018 (а.с. 46а-49).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 належну йому 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини вищезазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1440/02-31 від 24 жовтня 2018 року (а.с. 29) та № 245/02-31 від 22 лютого 2019 року (а.с. 30).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А., який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/4 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв`язку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 151/01-16 від 22 лютого 2019 року (а.с. 28).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 25-27).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. 392, 1223, 1254, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 22,2 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 22,2 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 22,2 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 22,2 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв