Справа № 152/1300/18
Провадження № 22-ц/801/1123/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуСправа № 152/1300/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Панасюка О. С., Якименко М. М.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач(особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач Перепільчинецька сільська рада Шаргородського району Вінницької області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватне підприємство «Маяк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Войнаровського І. В. у м. Шаргород, дата складення повного тексту судового рішення 22 березня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

14 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватне підприємство «Маяк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позов мотивований тим, що після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка була фактично прийнята позивачем, оскільки вона зверталася до нотаріальної контори та про що свідчать відповідні довідки сільської ради, які містяться в додатках до позовної заяви. До складу спадщини ввійшли право на земельну частку (пай), що розташовані на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, площею 1,29 умовних кадастрових гектарів та майновий пай члена КСП «Перемога» в розмірі 1572,14 грн або 0,131 відсотка.

27 березня 2018 року позивач звернулась до Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 , однак у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки вона не входить до кола спадкоємців.

Посилаючись на те, що вказане майно належало спадкодавцю, а позивач бажає його успадкувати, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею 1,29 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , зареєстрований за № 83 від 04 липня 1996 року та майновий пай члена КСП «Перемога», реорганізованого у ПП «Маяк», в сумі 1572,14 грн або 0,131 відсотка на підставі сертифікату серії НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 то до спірних відносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР в редакції 1963 року, який не передбачав спадкування двоюрідними братами чи двоюрідними сестрами та за правом представлення, а тому позивач не входить до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 та подала 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року і ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постановляючи рішення суд першої інстанції не взяв до уваги те, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1, а заява про прийняття спадщини була подана нею 12 жовтня 2000 року , постановою нотаріуса від 27 березня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, майно померлого за правом спадкоємства в установленому законом порядку до держави не перейшло і ним продовжують користуватись треті особи. Зазначає, що оскільки спадщина досі не прийнята, тому до правовідносин повинні застосуватись правила Цивільного кодексу України 2004 року як щодо спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області та третіх осіб впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, Вінницької апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

По справі встановлено такі обставини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с. 10);

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 (а.с. 11);

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 (мати ОСОБА_4 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 (а.с. 12);

- спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , складається із:

- права на земельну частку (пай), площею 1,29 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується листом Відділу Держземагентства у Шаргородському районі Вінницької області № 351 від 28 травня 2015 року та копією Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с. 23, 24);

- майнового паю в розмірі 1572,14 грн, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП Серії НОМЕР_6 (а.с. 25).

- постановою Шаргородської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 березня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 26). Причиною відмови є те, що позивач не підлягає ні під яку чергу спадкування.

Між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на спадкове майно.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказувала на те, що вона є спадкоємцем померлого, так як є його двоюрідною сестрою, а він був одиноким, батьки його теж уже повмирали, інші двоюрідні сестри не претендують на спадкове майно.

Посилається на те, що відповідно до статті 1263 Цивільного кодексу України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько Крім того, відповідно до частини 4 статті 1266 Цивільного кодексу України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки мати спадкодавця померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , її рідний брат (дядько спадкодавця, він же батько позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач є спадкоємцем за правом представлення. Інші спадкоємці за правом представлення бажання прийняти спадщину не виявили, що підтверджується відповідними заявами.(а. с. 19-22).

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже за змістом вказаних норм застосування ЦК України 2003 року до спадщини, яка відкрилася до набрання ним чинності можливе за двох умов: по-перше спадщина відкрилася і шестимісячний строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, і по-друге з моменту її відкриття і до 1 січня 2004 року спадщина не була прийнята ніким із наявних тоді на цю спадщину спадкоємців , яких як спадкоємців визначав ЦК України 1963 року.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

За положеннями статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Аналогічне положення міститься в частині другій статті 1220 ЦК України, чинного на даний час.

Отже, спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ( в день його смерті) тому до спірних відносин слід застосовувати положення ЦК УРСР в редакції 1963 року, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР в редакції 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Цивільний кодекс УРСР 1963 року не передбачав спадкування двоюрідними братами чи двоюрідними сестрами та за правом представлення, а тому позивач не входить до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с. 72-74), заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишав.

Подання 09 листопада 2000 року ОСОБА_1 заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 73) не впливає на виникнення у неї права на спадкування, оскільки вона такого права на той момент не мала.

Не має правового значення і визнання позову відповідачем Перепільчинецькою сільською радою (а.с.34, 41), оскільки відповідно до приписів статті 555 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, спадщина переходить до держави за правом спадкоємства, а сільська рада відноситься до органів місцевого самоврядування та не може представляти державу в спадкових правовідносинах.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Позивач же неправильно трактує ці положення закону, вважаючи, що спадщина ніким не прийнята, тому до застосування підлягають норми Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ні на день відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , ні під час шестимісячного строку для її прийняття не входила до кола спадкоємців згідно діючого на час відкриття спадщини і проміжку часу для прийняття цієї спадщини ЦК УРСР 1963 року, а норми діючого з 01 січня 2004 року Цивільного кодексу України не мають зворотної дії у часі та не можуть застосовуватися до даних правовідносин.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону, викладене в апеляційній скарзі вірних висновків суду першої інстанції не спростовує.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 367, 374, 375, 381-384, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис М. М. Якименко

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 01.07.2019 року