ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1014/19 Номер провадження 22-ц/814/1450/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник заявника ОСОБА_3

представник відповідача Трибрат В.М.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехспорт»

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2019 року, постановлену суддею Предоляк О.С., повний текст ухвали складено - дата не вказана

за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER , д.н.з. НОМЕР_1 . Даним транспортним засобом користується її чоловік ОСОБА_2 . Між нею, ОСОБА_2 та ТОВ «Автотехспорт» укладено договір зберігання транспортного засобу. 18.12.2018 року близько 22 год. ОСОБА_2 поставив транспортний засіб на автостоянку. 19.12.2018 року о 08 год., прийшовши на автостоянку, виявив відсутність транспортного засобу. За даним фактом відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, внесені до ЄРДР за № 0004651. На даний час ними здійснюється підготовка документів для звернення до суду з позовом до ТОВ «Автотехспорт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. ТОВ «Автотехспорт» у добровільному порядку шкоду не відшкодовує. Крім того, на даний час намагається зробити відчуження належного їм майна, з метою уникнення у подальшому відповідальності. Вважають, що невжиття судом заходів забезпечення позову у виді арешту на майно ТОВ «Автотехспорт» може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову - задоволено.

Накладено арешт на адміністративно-господарську будівлю з майданчиком для виставки-продажу автотехніки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення. Якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Вид заходів забезпечення позову, який просять застосувати позивачі , а саме накладення арешту на адміністративно-господарську будівлю з майданчиком для виставки - продажу автотехніки до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

В апеляційній скарзі ТОВ «Автотехспорт», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити заявникам у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не містить висновку суду чи обгрунтованого припущення, в тому числі, з посиланням на обставини і докази, які вказували б на те, що невжиття заходів забезпечення майбутнього позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також в ухвалі про забезпечення позову суд повинен зазначити не лише вид забезпечення позову, а й підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення або дійти до висновку про відсутність необхідності вирішувати питання щодо зустрічного забезпечення (ст. 154 ЦПК України). Крім цього, в апеляційній скарзі зазначає, що заявники, не сплативши судовий збір за подання заяви про забезпечення позову відповідно до кількості таких заяв, хоча вони звернулися з однаковими за їх змістом і суттю, одночасно до двох заяв вони додали одну і ту саму платіжну квитанцію про сплату судового збору, зі звітів про автоматизований розподіл справ вбачається, що заявники подали в один день 15.02.2019 р. дві аналогічні заяви про забезпечення позову: справа № 524/1008/19 - суддя Андрієць Д.Д., 14 год. 23 хв. та справа №524/1014/19 - суддя Предоляк О.С., 14 год. 58 хв., ухвалою суду від 19.02.2019 р. суддя Андрієць Д.Д. відмовила у задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю, з якою заявники погодилися та її не оскаржили, отже у даній справі заявники не сплатили судовий збір, що було підставою для залишення заяви без руху для усунення недоліків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат ЗємцоваА.В. просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 9). Даним транспортним засобом користується її чоловік ОСОБА_2 . Між нею, ОСОБА_2 та ТОВ «Автотехспорт» укладено договір зберігання транспортного засобу. 18.12.2018 року близько 22 год. ОСОБА_2 поставив транспортний засіб на автостоянку. 19.12.2018 року о 08 год., прийшовши на автостоянку, виявив відсутність транспортного засобу. За даним фактом відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, внесені до ЄРДР за № 0004651 (а.с. 21).

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на адміністративно-господарську будівлю з майданчиком для виставки - продажу авто техніки до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1, 2 п. 2, ч. 3,4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехспорт» посилається на те, що заявники, не сплативши судовий збір за подання заяви про забезпечення позову відповідно до кількості таких заяв, хоча вони звернулися з однаковими за їх змістом і суттю, одночасно до двох заяв додали одну і ту саму платіжну квитанцію про сплату судового збору, зі звітів про автоматизований розподіл справ вбачається, що заявники подали в один день 15.02.2019 р. дві аналогічні заяви про забезпечення позову: справа № 524/1008/19 - суддя Андрієць Д.Д., 14 год. 23 хв. та справа №524/1014/19 - суддя Предоляк О.С., 14 год. 58 хв., ухвалою суду від 19.02.2019 р. суддя Андрієць Д.Д. відмовила у задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю, з якою заявники погодилися та її не оскаржили, отже у даній справі заявники не сплатили судовий збір.

До апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехспорт» додало ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.02.2019 р., постановлену під головуванням судді Андрієць Д.Д., якою заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову - залишена без задоволення (а.с. 52).

Вказану ухвалу суду першої інстанції заявники не оскаржили в апеляційному порядку.

21.02.2019 р. постановлена ухвала суду першої інстанції під головуванням судді Предоляк О.С., яка є предметом даного апеляційного розгляду. До заяви про забезпечення позову додана квитанція про сплату 11.02.2019 року ОСОБА_1 судового збору у розмірі 384,20 грн. (а.с. 1).

По справі вбачається, що вказані ухвали суду першої інстанції постановлені у проміжку часу 2 дні, що ймовірно вони надійшли до суду одночасно в один день, що заявники, яким було відмовлено у задоволенні заяви, яка перебувала на розгляді головуючого судді Андрієць Д.Д., не оскарживши її в апеляційному порядку, знали про те, що друга їх заява про забезпечення позову перебуває у провадженні судді Предоляк О.С., яка може бути задоволена. Зазначене вказує на зловживання заявниками процесуальними правами з метою домогтися необхідного для них судового рішення.

Суд першої інстанції не перевірив чи не перебували у провадженні суду аналогічні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, чи не є квитанція про сплату судового збору у розмірі 384,20 грн. однією і тією самою квитанцією в іншій справі.

Викладене підлягає перевірці судом першої інстанції шляхом дослідження матеріалів цивільних справ за заявами заявників, що перебувають у провадженні суду, щодо обставин пред`явлення заявниками одночасно двох заяв про забезпечення позову з метою домогтися ухвалення потрібного судового рішення, що може бути розцінено як маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, також підлягає встановленню чи дійсно по кожній справі заявниками сплачено відповідний розмір судового збору, а не прикладені до заяв копії квитанцій, у залежності від встановлених обставин суд може визнати зловживання заявниками процесуальними правами, тоді у такому випадку настають наслідки, передбачені ст. 44 ЦПК України.

Крім цього, беручи до уваги доводи апеляційної скарги щодо не дотримання судом першої інстанції вимог ч. 7 ст. 153 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вона не відповідає змісту та формі заяви, як це передбачено ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зокрема в ній відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, на що і посилається відповідач в доводах апеляційної скарги.

Згідно ч. 5- 7, 9 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вбачається, що при вивченні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що вона дійсно не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вжив заходів, передбачених ч. 9 ст. 153 ЦПК України щодо повернення її заявнику у тому випадку, коли вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявників посилається на те, що до заяви про забезпечення позову була додана роздруківка з інтернет-сайту щодо виставлення на продаж майна, що належить відповідачу, проте, у додатках до заяви про забезпечення позову відсутнє посилання на цю роздруківку, у матеріалах справи також вона відсутня, що вказує на те, що вона не надавалася в якості доказу суду першої інстанції.

Згідно ст. 374 ч.1 п. 6 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ч.1 п. 3,4 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п. 3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду у цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехспорт» - задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов