ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар - Зеленська О.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 червня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що з 29 квітня 2011 року перебу-вала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 03 липня 2018 року. Вказувала, що від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з нею.

У зв`язу з тим, що дитина часто хворіє та потребує постійного догляду, вона (позивач) не може працювати, інших доходів не має. Батько дитини іншу допомогу, крім виплати аліментів на утримання дитини, не надає, всі витрати вона несе самостійно.

У зв`язку з цим звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та аліменти на її утримання в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18 вересня 2018 року до 18 березня 2019 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 884 грн. на придбання 13 грудня 2018 року вакцини.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Частково не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати в частині відмови у задоволенні її позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання в зазначені нею періоди, та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення її позову у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подав ОСОБА_2 , в якому, спростову-ючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу позивачки - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказував, що Сімейним кодексом України передбачено стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, але сину вже сьомий рік. Також вважає, що районний суд законно поділив додаткові витрати на утримання сина, оскільки обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на обох батьків.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що з 29 квіт-ня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2016 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи стягнення з 02 березня 2016 року.

За нормами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визна-чається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття. Вони можуть бути викликані тривалими або тимчасовими обставинами.

За нормами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 13 грудня 2018 року позивачкою витрачено кошти в сумі 884 грн. на придбання комбіно-ваної вакцини «Інфанрикс» для профілактики дифтерії, правцю, кашлюку /а. с. 7/.

Таким чином, враховуючи наявність додаткових витрат, понесених ОСОБА_1 на сина, які обумовлені особливими обставинами - необхідністю вакцинації дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню у розмірі, підтвердженому належними доказами, зокрема наданою до справи копією чека на суму 884 грн.

В той же час, встановивши, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження інших понесених нею або майбутніх витрат на сина, суд дійшов право-мірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення інших додаткових витрат на дитину, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим у їх задоволенні - відмовив.

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, відтак - не є предметом апеляційного розгляду.

Окрім того, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з 18 вересня 2018 року до 18 березня 2019 року, а також згідно додатку до позовної заяви від 13 березня 2019 року, з 17 травня 2016 року до 17 листопада 2016 року /а. с. 36/.

Районним судом встановлено, що відповідно до довідки №85 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує домашнього догляду з 17 травня 2016 року. Вказана довідка дійсна до 17 листопада 2016 року /а. с. 37/.

Згідно копії наказу №127-К від 19 травня 2016 року ОСОБА_1 надана відпустка по догляду за дитиною яка потребує домашнього догляду строком з 17 травня 2016 року до 17 листопада 2016 року /а. с. 38/.

Згідно довідки №70, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує домашнього догляду з 18 вересня 2018 року. Вказана довідка дійсна до 18 березня 2019 року /а. с. 8/.

Вирішуючи спір в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції керувався нормами ч. 2, ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України, згідно яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Оскільки позивач доглядала за дитиною, яка вже досягла трирічного віку, при цьому наявність у дитини вад фізичного або психічного розвитку не встановлена, - суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовано відмовивши у їх задоволенні.

В свою чергу доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.