Справа №487/2628/18
Провадження №22-ц/812/1187/19 Головуючий суду першої інстанції - Гаврасієнко В.О.
Категорія 24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2019 року, ухвалене о 16 год.25 хв. під головуванням судді Гаврасієнко В.О. в приміщенні суду в м.Миколаєві, повний текст якого складено 29 березня 2019 року, за позовом обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2009 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» подало до суду позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за спожиті послуги теплопостачання у період з 01 жовтня 2004 року по 01 вересня 2008 року в сумі 2370,80 грн.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач вказував, що на підставі договору доручення він наділений правом вимоги стягнення вартості послуг за період з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2006 року за КП «Теплоенергосервіс», а за наступний період як надавач послуги.

Посилаючись на те, що відповідачі своїх зобов`язань по оплаті послуг теплопостачання не виконали, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18 вересня 2009 року позов ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» задоволено.

Однак, ухвалою того ж суду від 24 травня 2018 року вищезазначене заочне рішення скасовано.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_2 вказував, що позивачем не надано належних доказів, які б доводили надання йому послуг з теплопостачання та гарячої води; не враховано наявності в нього та членів його сім`ї 50% знижки по оплаті комунальних послуг відповідно до положень Закону України «Про міліцію»; не доведено право вимоги за період надання послуг іншим підприємством та пропущено частково строк позовної давності.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2019 року у задоволенні позову ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначав, що суд першої інстанції не врахував, що гарантовані ОСОБА_2 пільги повинні бути йому компенсовані за законодавством установою, де він працював. Некомпенсування йому вказаних коштів не впливає на обов`язок відповідачів сплачувати вартість наданих послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (далі - Закон №1875-IV), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

При цьому, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

В той же час, коли споживач, який фактично споживає послуги, відмовиться від укладення такого договору, його зобов`язання щодо відшкодування виконавцю послуг витрат на їх виготовлення чи надання, виникають відповідно до положень ст.11 ЦК України.

Згідно з ст.7 Закону №1875-IV визначення виконавця житлово-комунальних послуг, встановлення цін та тарифів на зазначені послуги належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Стаття 13 зазначеного Закону визначає, що до житлово-комунальних послуг серед іншого відноситься централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води.

Статтями 20, 21 Закону №1875-IV визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про міліцію», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з положеннями ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у кв. АДРЕСА_1 з червня 2001 року (а.с.5).

За відомостями трудової книжки ОСОБА_2 у період з 04 березня 1996 року по 22 серпня 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с.33-34).

З розрахункової книжки по оплаті за опалення та гаряче водопостачання за 2001-2002 роки та відповіді на звернення ОСОБА_2 від 08.04.2005 р. випливає, що постачальники послуги з опалення будинку, у якому проживають відповідачі, були обізнані про наявність у ОСОБА_2 . 50% знижки по оплаті комунальних послуг відповідно до ст.22 Закону України «Про міліцію» (а.с.37, 38).

Згідно з рішенням виконкому Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 р. у період до 01 червня 2006 року послугу з опалення та гарячого водопостачання будинку надавало КП «Теплоенергосервіс» з використанням теплоносія позивача. Після вказаної дати зазначену послугу надавало ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». З 01 червня 2006 року з КП «Теплоенергосервіс» знято функцію постачальника та виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води й проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста за послугу теплопостачання (а.с.14, 70).

З нарядів на включення та відключення опалення у спірному будинку за вказаний у позові термін випливає, що вказані роботи здійснювалися представниками ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» (а.с.6-7).

01 жовтня 2006 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» (Повірений) та КП «Теплоенергосервіс» (Довіритель) уклали договір доручення, за яким Повірений зобов`язався від імені та за рахунок Довірителя здійснити збір коштів за послуги опалення та гарячого водопостачання, надані Довірителем населенню м.Миколаєва в період з 01.10.2001 р. по 30.09.2006 р. (а.с.70).

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаною квартирою рахується борг за опалення та постачання гарячої води за період з жовтня 2004 року по серпень 2008 року у сумі 2370,80 грн. (а.с.4).

21 лютого 2006 року та 06 березня 2006 року представниками позивача, житлово-комунального підприємства «Бриз», комунального підприємства «Теплоенергосервіс» та ОСОБА_2 складено акти про те, що температурний режим в житловому приміщенні під час опалювального режиму нижче нормативно встановленого (а.с.42, 43).

Відповідь на відзив позивача та розрахунок заборгованості свідчать, що у зв`язку зі складеними актами у травні 200 6 року було проведено перерахунок заборгованості в бік зменшення на 15,07 грн. (а.с.4, 88-90, 91).

14 червня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності (а.с.55-59).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі через неврахування позивачем наявності пільги у відповідачів не відповідає вимогам законодавства.

Суд не позбавлений можливості з урахуванням наявності у відповідачів пільги обрахувати заборгованість, виходячи з наявних доказів.

Матеріали справи свідчать, що на позивача органом місцевого самоврядування покладено обов`язок стягувати з населення заборгованість за послугу з опалення, яка надавалася КП «Теплоенергосервіс» з використанням теплоносія ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з 01 жовтня 2001 року до 30 вересня 2006 року. З 01 червня 2006 року ця послуга надавалася позивачем і він має право її стягувати як безпосередній надавач послуги.

Відповідачі вказану послугу з жовтня 2004 року не оплачували.

В межах строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_2 , у позивача є право на стягнення заборгованості з березня 2006 року до серпня 2008 року (межі позовних вимог), а враховуючи що вказаний відповідач був працівником органу внутрішніх справ і мав право на пільгу з оплати у розмірі 50% вартості, то у позивача є право на стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми боргу у розмірі 861,23 грн. (1722,45 грн. - борг за вказаний період /2).

Посилання позивача на те, що відповідачі повинні були сплачувати вартість наданої послуги у повному обсязі, а потім отримувати компенсацію за місцем роботи ОСОБА_2 відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №426 від 31.03.2003 р. «Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам (військовослужбовцям) бюджетних установ (військових формувань), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем не доведено, що механізм відшкодування, зазначений в постанові, був дієвим на практиці.

За такого, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», а саме на суму 861,23 грн.

Оскільки рішення скасоване, а ОСОБА_2 звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 27 грн. судових витрат за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго».

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованість за послугу теплопостачання у сумі 861,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» 27 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 08 липня 2019 року.