Провадження № 22-ц/801/1452/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуСправа № 127/14653/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Огородник В.О.,

за участю сторін: представника АТ «УкрСиббанк» - Кочіна Г.І., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/14653/17 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Вохміновою О.С. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 16 год 47 хв, повний текст складено 03 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В липні 2017 року АТ «УкрСиббанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи його тим, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 05 травня 2006 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 26000 швейцарських франків шляхом зарахування на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені договором, але не пізніше 04 травня 2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, сплати процентів в порядку, на умовах, передбачених даним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 05 травня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,5 кв.м., вартістю 170826 грн, яка належала їй на праві власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 , які проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

20 квітня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» надало до Першої вінницької державної нотаріальної контори повідомлення-вимогу до спадкоємців померлого про наявність кредиторської заборгованості. Листом від 17 березня 2017 року Перша вінницька державна нотаріальна контора повідомила, що на претензію банку була заведена спадкова справа №121/2017.

Після смерті позичальника заборгованість за кредитом не погашалась. Станом на 30 червня 2017 року заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2006 року №0 складає 11 555 швейцарських франків 75 сантимів, що еквівалентно 314776,95 грн.

Пунктом 6.7 договору іпотеки від 05 травня 2006 року визначено, що іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення боргу за кредитним договором на іншу особу. Позивач вважає, що після смерті позичальника та прийняття спадщини дружиною ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7 , відбулося переведення боргу за кредитним договором на спадкоємців.

В зв`язку з цим просив з метою погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк», що виникла за кредитним договором від 05 травня 2006 року №0 у розмірі 11555 швейцарських франків 75 сантимів, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,5 кв.м., яка належить ОСОБА_1. ; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2019 року незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, просило рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути судовий збір.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що апеляційна скарга є безпідставною, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного 05 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 договору про надання споживчого кредиту №0, банк надав ОСОБА_4 кредит для особистих потреб - ремонту квартири та купівлі меблів (п.1.4), в іноземній валюті в сумі 26000 швейцарських франків, зі сплатою процентів, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквівалент 102700 грн за курсом НБУ на день укладення договору (п.1.1).

Позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (дод. № 1 до договору) але в будь-якому випадку не пізніше 04 травня 2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору. Позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії штрафи та інші платежі відповідно умов договору (п. 1.2.2.). Детальний розпис нарахування процентів передбачений п. 1.3.

Умови забезпечення даного кредиту передбачені розділом 2 договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості: двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; порука жінки ОСОБА_6 (п.2.1).

У випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплати процентів та/або комісій банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, визначений п.2.1 договору, та інше майно позичальника (п.5.7) (т.1 а.с.10-24).

05 травня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 10984, згідно з яким іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 50,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1, 1.4). За домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки становить 170826 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 05 травня 2006 року №0 (п.1.2) (т.1 а.с.26-29).

Зокрема, сторони домовились, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задоволити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами (п.2.1.1.). Звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зокрема, зазначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2 цього договору іпотеки, на підставі, зокрема, рішення суду (п.4.1, 4.2).

Ця іпотека зберігає силу у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення боржником боргу за кредитним договором на іншу особу (п.6.7).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 25 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис про смерть №2779 та 14 лютого 2011 року повторно видано свідоцтво про смерть (т.1 а.с.30).

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором від 05 травня 2006 року становить 11555,75 швейцарських франків, що становить 314 776,95 грн. (т.1 а.с.44-47).

Судом також було встановлено, що така заборгованість по тілу кредиту виникла на момент смерті позичальника. До смерті ОСОБА_4 погашав кредит вчасно і претензій до нього не було.

Листом від 20 квітня 2011 року банк звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із повідомленням/вимогою про наявність кредиторської заборгованості у зв`язку зі смертю позичальника ОСОБА_4 (т.1 а.с.37-39). 17 квітня 2012 року банк звернувся із подібним листом повторно (т.1 а.с.40).

25 січня 2017 року банк звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із запитом щодо надання відомостей щодо кола спадкоємців ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.41-42) та отримав відповідь про те, що претензію від банку отримано 07 березня 2017 року та зареєстровано у книзі реєстрації спадкових справ за № 355 (т.1 а.с.43).

Спадкову справу № 121/2017 до майна померлого ОСОБА_4 заведено 07 березня 2017 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою (т.1 а.с.79-100).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що жоден із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини чи відмову в прийнятті спадщини не звертався.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють з підставами для припинення права іпотеки.

Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, що залишилось невиконаним.

Частиною першою статті 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття1282 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що питання про заміну боржника у зобов`язанні у встановлений спосіб не вирішувалось, іпотекодавець ОСОБА_1 згоди на забезпечення виконання зобов`язання новим боржником не надавала. Крім того, умови договору не містять безумовного застереження, відповідно до якого іпотекодавець надає згоду відповідати за зобов`язаннями за кредитним договором у разі смерті боржника.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з`ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини.

Як вбачається, з матеріалів спадкової справи, спадкоємці ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини після його смерті не звертались.

Позивачем не доведено, що спадкоємці першої черги ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і прийняли спадщину в силу ст. 1268 ЦК України. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 на момент смерті перебував в шлюбі із ОСОБА_6 , а відомості, які він вказував в заяві на надання кредиту були актуальними лише станом на 17 квітня 2006 року (т.1 а.с.31).

Також позивачем не надано доказів, що спадщину прийняли інші особи, які постійно проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про наявність спадкоємців ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, є лише припущенням, належних доказів які б спростовували зазначене, матеріали справи не містять.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_1 не погоджується забезпечувати виконання кредитних зобов`язань нових боржників (в разі їх наявності), а в іпотечному договорі відсутнє застереження про те, що вона зобов`язується забезпечувати виконання кредитних зобов`язань інших осіб у разі смерті ОСОБА_4 , тому обґрунтований висновок про припинення зобов`язань, які випливають з іпотечного договору.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на умови іпотечного договору, а саме на п.6.7 договору, як на підставу для задоволення позовних вимог.

У п.6.7 договору іпотеки зазначено, що ця іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення Боржником боргу за Кредитним договором на іншу особу.

Згідно ст.520 ЦК Україгни боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, п.6.7 договору іпотеки, не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки переведення боргу не відбулось. Зокрема, зміст п.6.7 договору передбачає можливість переведення боргу боржника ОСОБА_4 лише особисто ним за його згодою, згодою кредитора та за життя позичальника, а не внаслідок смерті позичальника.

Таким чином, відсутній обов`язкок іпотекодавця відповідати своїм майном перед кредитором після смерті боржника, в тому числі у разі неприйняття спадщини, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2019 року є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Інші доводи апеляційної скарги безпідставні, не спростовують висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Ковальчук О.В.

Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.