П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 161/19749/18

Провадження № 22-ц/4815/762/19

Головуючий у Млинівському районному суді:

суддя Феськов П.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

повним текстом 25.02.2019 в смт. Млинів

Рівненської області

Час постановлення ухвали: не зазначено.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк";

відповідач: ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області звернулося Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк" або банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи позов, вказувалося про порушення позичальником своїх зобов`язань перед банком відповідно до договору б/н від 27 березня 2013 року. Внаслідок невиконання умов договору утворилася заборгованість, розмір якої становить 12 646,78 гривень.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року цивільну справу передано на розгляд Млинівського районного суду Рівненської області.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де посилався на її незаконність та необґрунтованість, що полягають у невідповідності висновків суду обставинам справи та у порушенні норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом першої інстанції того, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року зазначена справа передана на розгляд Млинівського районного суду Рівненської області. Підставою була наявність відомостей, наданих підрозділом Управління державної міграційної служби у Волинській області (далі - УДМС у Волинській області) щодо ОСОБА_1 про зняття з реєстрації у місті Луцьк та вибуття в село Довгошиї Млинівського району Рівненської області. АТ КБ "Приватбанк" вказувало, що відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а відповідно до вимог ст. 28 ЦПК України - за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування чи постійного заняття (роботи) відповідача. Також згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Тому оскаржуваною ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області всупереч вимогам процесуальному закону справу неправомірно передано за підсудністю до суду, з якого вона надійшла, тобто до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

З викладених міркувань просив скасувати ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Цивільне судочинство - це форма реалізації судової влади, форма здійснення правосуддя в цивільних (в широкому розумінні) справах.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 цієї статті гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином передбачено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року роз`яснено, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Між тим, необхідно враховувати, що розгляд та вирішення справи може здійснюватися судом лише в межах його юрисдикції, в т.ч. територіальної підсудності справ.

Інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, що закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України визначено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Нормою статті 32 ЦПК України передбачено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до інформації, отриманої від Млинівської селищної ради Рівненської області, ОСОБА_1 в селі Довгошиї Млинівського району Рівненської області не зареєстрований та не проживає. Тому з урахуванням вимог ст. ст. 27, 31, 32, 187 ЦПК України суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду зазначеної справи Млинівським районним судом Рівненської області.

Приходячи до переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги те, що згідно з вимогами абз. другого ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем є фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Листом від 19.02.2019 №513 Млинівська селищна рада Рівненської області повідомила суд, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Довгошиї Млинівського району Рівненської області не зареєстрований та не проживає.

Разом з тим, за наявними у матеріалах справи відомостями, наданими 27.12.2018 підрозділом УДМС України у Волинській області, відповідач 03.08.2013 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та вибув в село Довгошиї Млинівського району Рівненської області.

Між тим, в листі не зазначено конкретної поштової адреси і даних щодо реєстрації відповідача у селі Довгошиї Млинівського району Рівненської області, а отримана Волинським міськрайонним судом інформація не дає можливості достовірно встановити зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Тобто останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача у цивільній справі є місто Луцьк Волинської області.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не зареєстрований, не проживає на території Млинівського району Рівненської області, апеляційний суд погоджується з висновком Млинівського районного суду Рівненської області про непідсудність справи цьому суду та про необхідність її передачі до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог ст. ст. 27, 31 ЦПК України, а доводи апеляційної скарги про її незаконність і необґрунтованість на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

Отже, підстави для скасування ухвали Млинівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року відсутні, а мотивом для залишення її без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук