Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 360/921/16-ц

провадження № 61-17596св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Пісківська селищна рада Бородянського району Київської області,

третя особа - голова Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області Рудніченко Анатолій Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області Рудніченка Анатолія Миколайовича на рішення Апеляційного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Березовенко Р. В., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, третя особа: голова Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області Рудніченко А. М., про визнання недійсними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2011 року між Пісківською селищною радою Бородянського району Київської області та ОСОБА_1 , як тимчасово виконуючим обов`язки директора житлово-комунального підприємства «Пісківське» (далі - ЖКП «Пісківське»), укладено контракт з терміном дії до 10 січня 2012 року. 11 січня 2012 року між відповідачем та ОСОБА_1 як директором ЖКП «Пісківське», укладено контракт терміном до 10 січня 2015 року.

09 січня 2015 року за додатковою угодою до контракту термін дії контракту від 11 січня 2012 року було продовжено на п`ять років з 11 січня 2015 року до 11 січня 2020 року.

Розпорядженням селищного голови від 04 квітня 2016 року ОСОБА_1 винесено догану за невиконання розпорядження від 23 березня 2016 року про заміну двигуна на центральній каналізаційній насосній станції (далі - КНС).

Розпорядженням селищного голови від 06 квітня 2016 року було винесено догану за невиконання листа-розпорядження від 05 квітня 2016 року та невиконання посадових обов`язків директора ЖКП «Пісківське», передбачених посадовою інструкцією від 11 липня 2011 року.

Розпорядженням селищного голови від 19 квітня 2016 року позивача звільнено із займаної посади директора за порушення умов контракту від 19 квітня 2016 року відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України та на підставі пунктів 6, 9.1 контракту від 11 січня 2012 року.

Позивач вважав вказані розпорядження про винесення доган та звільнення з роботи незаконними та безпідставними, оскільки з 06 до 22 квітня 2016 року він перебував на лікарняному і про винесення доган та своє звільнення дізнався лише 25 квітня 2016 року, тобто в день виходу на роботу, а тому був позбавлений можливості надати письмові пояснення. Зазначає, що копії цих розпоряджень йому не надавались і будь-яких порушень умов контракту він не допускав.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив визнати протиправними та скасувати розпорядження голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області від 04 квітня 2016 року про винесення догани; від 06 квітня 2016 року про винесення догани; від 19 квітня 2016 року про звільнення; поновити ОСОБА_1 на посаді директора ЖКП «Пісківське» з 20 квітня 2016 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 квітня 2016 року до дня постановлення судом рішення; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року (у складі судді Міланіч А. М.) позов задоволено частково.

Визнано розпорядження голови Пісківської селищної ради Київської області № 5 АГ від 04 квітня 2016 року про винесення догани директору ЖКП «Пісківське» ОСОБА_1 протиправним та скасовано його.

Визнано розпорядження голови Пісківської селищної ради № 10 АГ від 06 квітня 2016 року про винесення догани директору ЖКП «Пісківське» ОСОБА_1 протиправним та скасовано його.

В іншій частині в позові відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розпорядження селищного голови щодо заміни двигуна було виконане, запасний двигун було замінено, а тому підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не було. Задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи оскаржувані розпорядження, місцевий суд виходив з того, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності безпідставно, з порушенням порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач допустив систематичне невиконання своїх службових обов`язків без поважних причин, що є підставою його звільнення, згідно з умовами укладеного з ним контракту. При цьому, суд зазначив, що звільнення позивача з роботи під час його тимчасової непрацездатності, не впливає на правомірність цього звільнення. Оскільки, позивач був звільнений на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України (припинення трудового контракту), а не у зв`язку із звільненням працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, норми частини третьої статті 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 лютого 2017 року рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області про визнання недійсними та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 13 АГ від 19 квітня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ЖКП «Пісківське» за порушення умов контракту з 19 квітня 2016 року.

Поновлено позивача на посаді директора ЖКП «Пісківське» з 20 квітня 2016 року.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 77 174,46 грн.

Стягнуто з Пісківської селищної ради Київської області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивача було звільнено без мотивування порушення та обов`язків, передбачених контрактом, як керівника підприємства, у розпорядженні відсутнє будь-яке посилання на порушення норми законодавства та на будь-яке порушення або невиконання обов`язків контракту. При цьому судом зазначено, що роботодавцем на надано належних та допустимих доказів щодо порушення статуту позивачем, як і не зазначено негативних наслідків, зокрема, збитки, штрафи, майнова шкода, постраждав імідж підприємства, за що, передбачено розірванням контракту з позивачем з ініціативи Органу управління майном, а тому наявні підстави для скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі зі стягненням середнього заробітку та відшкодуванням моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав позивача.

Рішення місцевого суду переглядалось апеляційним судом в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області про визнання недійсними та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, а в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 04 квітня 2016 року та від 06 квітня 2016 року про винесення доган, судове рішення в апеляційному порядку не переглядалося.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року голова Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області Рудніченко А , М . подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом залишено поза увагою, що звільнення відповідача проведено з дотриманням вимог закону. Відповідачем доведено, що на очолюваному ОСОБА_1 підприємстві були скиди каналізації в річку Піщанка, які сталися внаслідок поломки обладнання КНС, оскільки у порушення посадової інструкції та контракту директор ЖКП «Пісківське» не забезпечив правильної експлуатації обладнання, не забезпечив КНС запасним обладнанням, не вжив будь-яких заходів щодо недопущення скидів каналізації у річку Піщанка. Отже, систематично не виконував свої посадові обов`язки, порушив умови контракту, тому розпорядження про звільнення видано з дотриманням норм КЗпП України.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 червня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 11 липня 2011 року між Пісківською селищною радою Бородянського району Київської області та ОСОБА_1 як тимчасово виконуючим обов`язки директора ЖКП «Пісківське», укладено контракт з терміном дії до 10 січня 2012 року.

11 січня 2012 року між Пісківською селищною радою Бородянського району Київської області та ОСОБА_1 як директором ЖКП «Пісківське», укладено контракт з терміном дії до 10 січня 2015 року.

За умовами цього контракту позивач зобов`язався безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснити поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а орган управління майном (селищна рада) зобов`язався створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника (позивача).

09 січня 2015 року за додатковою угодою до контракту термін дії контракту від 11 січня 2012 року було продовжено на п`ять років від 11 січня 2015 року до 11 січня 2020 року.

Установлено, що розпорядженням голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 3 АГ від 23 березня 2016 року зобов`язано ЖКП «Пісківське» провести заміну двигуна на центральній КНС до 25 березня 2016 року та директора ЖКП «Пісківське» ОСОБА_1 письмово надати відповідь по виконаній роботі.

Розпорядженням голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 5 АГ від 04 квітня 2016 року директору ЖКП «Пісківське» ОСОБА_1 було винесено догану у зв`язку з невиконанням розпорядження № 3 АГ від 23 березня 2016 року про заміну двигуна на центральній КНС.

Листом від 05 квітня 2016 року № 210 Пісківська селищна рада Бородянського району Київської області запросила у директора ЖКП «Пісківське» інформацію, а саме: надати копії актів аналізу води за 1-4 квартали 2015 року і 1 квартал 2016 року; копію диплома вищої освіти ОСОБА_1 , стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня - не менше 5 років; копії актів про списання основних засобів з 2012 року по теперішній час; копію рішення сесії, виконкому про погодження штатного розпису за 2012-2015 роки, з терміном виконання до 17-00 год. 05 квітня 2016 року.

Розпорядженням голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 8 АГ від 05 квітня 2016 року, в зв`язку з невиконанням листа-розпорядження № 210 від 05 квітня 2015 року, який був надісланий на електронну адресу і факс 05 квітня 2016 року рада повторно просила ОСОБА_1 надати копії актів аналізу води за 1-4 квартали 2015 року і 1 квартал 2016 року; копію диплома вищої освіти ОСОБА_1 , стаж роботи за професіями керівників нижчого рівня - не менше 5 років; копії актів про списання основних засобів з 2012 року по теперішній час; копію рішення сесії, виконкому про погодження штатного розпису за 2012-2015 роки, з терміном виконання до 17-00 год. 05 квітня 2016 року. Це розпорядження отримане ЖКП «Пісківське» 06 квітня 2016 року за вхідним номером 42.

Розпорядженням голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 10 АГ від 06 квітня 2016 року у зв`язку з невиконанням листа-розпорядження № 210 від 05 квітня 2016 року та невиконання посадових обов`язків директора ЖКП «Пісківське», передбачених посадовою інструкцією від 11 липня 2011 року, пункту ІІ Завдання та обов`язки директора, ОСОБА_1 було винесено догану.

Розпорядженням голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 13 АГ від 19 квітня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора ЖКП «Пісківське» за порушення умов контракту з 19 квітня 2016 року відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України та на підставі пунктів 6, 9.1 контракту від 11 січня 2012 року (з додатковою угодою від 09 січня 2015 року).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до пунктів 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Установлено, що пунктом 6 контракту від 11 січня 2012 року (з додатковою угодою від 09 січня 2015 року) передбачено, що керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Відповідно до пункту 9.1 контракту орган управління майном звільняє керівника у разі закінчення контракту, достроково за вимогою керівника, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту.

Згідно з пунктом 21 цього контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном до закінчення термін його дії: - у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього контрактом; - у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки; - у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; - у разі неподання на затвердження Органу управління майном річного фінансового плану підприємства у разі несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника; - за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; - у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; - у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Згідно положень статті 57 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні положення містять статті 76, 81 чинної редакції ЦПК України.

Апеляційним судом вірно встановлено, що звільнення ОСОБА_1 не мотивоване, порушень законодавства України та обов`язків, передбачених контрактом, позивачем, як керівником підприємства, не здійснено.

При цьому у змісті розпорядження відсутнє будь-яке посилання на порушення норми законодавства та на порушення або невиконання обов`язків контракту.

Крім того, апеляційним судом враховано, що роботодавцем на надано належних та допустимих доказів щодо порушення статуту позивачем, як і не зазначено негативних наслідків, зокрема, збитки, штрафи, майнова шкода, постраждав імідж підприємства, за що, передбачено розірванням контракту з позивачем з ініціативи Органу управління майном,

Також необхідно приймати до уваги, що розпорядження голови Пісківської селищної ради Київської області № 5 АГ від 04 квітня 2016 року та № 10 АГ від 06 квітня 2016 року про винесення догани директору ЖКП «Пісківське» ОСОБА_1 , у яких були зазначені порушення останнім норм законодавства та невиконання обов`язків контракту, визнані рішенням суду першої інстанції протиправними та скасовані. Вказане рішення у зазначеній частині в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалося.

При таких обставинах касаційний суд вважає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 було проведено всупереч вимогам трудового законодавства, трудовий договір було протиправно припинено на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України за відсутності умов для його розірвання.

Враховуючи встановлені у справі обставини, яким надана належна оцінка судом апеляційної інстанції при вирішенні спору, слід дійти висновку, що при звільненні позивача на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України роботодавцем не було дотримано вимоги трудового законодавства щодо процедури звільнення працівника за відсутності таких підстав, зокрема, роботодавцем на надано належних та допустимих доказів щодо порушення статуту позивачем, як і не зазначено негативних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивача було звільнено без законної підстави, тому вимоги про поновлення на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Крім того, задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наданими позивачем доказами підтверджено факт наявності причинного зв`язку між шкодою у визначеному розмірі і протиправним діянням відповідача, та належного обґрунтування заподіяної йому шкоди.

Доводи касаційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області Рудніченка Анатолія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 07 лютого 2017 року в частині визнання протиправними та скасування розпорядження голови Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області № 13 АГ від 19 квітня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ЖКП «Пісківське» за порушення умов контракту з 19 квітня 2016 року; поновлення позивача на посаді директора ЖКП «Пісківське» з 20 квітня 2016 року; стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 77 174,46 грн; стягнення з Пісківської селищної ради Київської області на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3 000 грн залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило