Справа № 527/2339/18
провадження 2/527/63/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Грущенка С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу №527/2339/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з залученням третіх осіб: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі служби у справах дітей, виконавчого комітету Глобинської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Глобинського районного суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 , з залученням третіх осіб: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі служби у справах дітей, виконавчого комітету Глобинської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини, в якому прохає: визначити такі способи участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - періодичні особисті побачення з дитиною, без участі третіх осіб, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з врахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму дня; - необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини; - особисте спілкування, спільний відпочинок батька з дочкою, без участі третіх осіб, під час святкових днів, дня народження дитини, шкільних канікул з правом сумісних поїздок по Україні та за кордон (з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, її бажання, з дотриманням процедури виїзду ); зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_5 та повідомляти його про всі зміни контактних телефонів її та дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 01.09.2006 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час фактичних шлюбних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася спільна донька - ОСОБА_4 . З 2015 року позивач з дружиною проживав в Польщі, де займалися підприємницькою діяльністю. 17.03.2017 року відповідач без будь-якого попередження та погодження забрала ОСОБА_6 зі школи і таємно від позивача вивезла до України. В даний час донька проживає з матір`ю. Між сторонами виникли неприязні стосунки й вона стала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Позивач звернувся до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішенням від 13.02.2018 року № 22 виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною» визначено способи участі позивача у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 . Проте, відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування та чинить перепони у спілкування з дитиною (без повідомлення змінила номер телефону доньки, використовує програми блокування дзвінків і ін.), кілька разів виїжджала за кордон і при цьому залишала дитину на чужу сторонню особу.

Згідно ухвали суду від 28 січня 2019 року, прийнято зустрічну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення способів участі батька у вихованні дитини та об`єднано її в одне провадження з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною.

06.05.2019 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною залишено без розгляду.

06.05.2019 року представник відповідача ОСОБА_1 направила відзив на позов, в якому у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на те, що позивач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, з донькою не спілкується, її не відвідує, аліменти на утримання дитини не сплачує. Крім того, оскільки визначено місце проживання дочки з матір`ю, це виключає її виїзд до батька. Позивач протиправно вилучав дитину у матері та не повертав її, вимагаючи за повернення кошти.

16.05.2019 року представником позивача ОСОБА_7 направлено відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем не виконується рішення виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради, вона позбавляє позивача можливості бачитися та спілкуватися з дитиною.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дочкою, про що є відповідні заяви до органу опіки та піклування; підтвердження факту зміни номерів телефонів відповідача та доньки не має.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представник відповідача Марченко Г.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що відповідач не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дочкою, ОСОБА_2 сам не виявляє такого бажання, на день народження дитини лише передав їй букет квітів, особисто не привітав. Пояснила, що в цілому відповідача влаштовує визначення способів участі ОСОБА_2 у спілкування з донькою, вказане у рішення виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради. В той же час, вони заперечують проти спілкування батька з дочкою без участі матері чи представника органу опіки та спілкування за місцем проживання батька, обґрунтовуючи це побоюваннями, що батько своєчасно не поверне дитину до місця проживання. Наполягала на можливості спілкування ОСОБА_2 з донькою тільки за згодою самої дитини. Зазначила, що в зв`язку з навчанням дитини у другу зміну, спілкування батька з дочкою у п`ятницю суперечитиме інтересам дитини. Вказала, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дитини. Заперечила факти зміни номерів телефону відповідачем та ОСОБА_8 .

Представники третьої особи виконкому Глобинської міської ради в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили.

Представники третьої особи виконкому Шевченківської районної у м. Полтава ради в особі служби у справах дітей в судове засідання не з`явилися, направили заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Нормою ч. 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 01.09.2006 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вказаний факт встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 року (справа № 554/3947/17), яке набрало законної сили (а.с.14).

Від фактичних шлюбних стосунків мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками дитини записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с.12).

Після припинення фактичних шлюбних відносин донька залишається проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської у м. Полтаві ради № 274 від 26 грудня 2017 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з її матір`ю ОСОБА_3

Спільної згоди щодо участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 між сторонами не було досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернувся до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради і за наслідками розгляду його звернення було прийнято рішення № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною». Відповідно до вказаного рішення визначено наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з врахуванням погодних умов та не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я; необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, з урахуванням режиму дня дитини; спілкування батька з дочкою під час свят, а також дня народження дитини. Спілкування батька з донькою має відбуватися з урахуванням бажання дитини (а.с.16).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з вимогами ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст.142 СК України).

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно п. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 2003 року, ратифікованої Законом України від 20 вересня 2006 року № 166-V, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

З урахуванням вищевикладеного, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов`язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а відповідачка не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Згідно ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до листа виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради № 02.1-25/55 від 15.01.2019 року, орган опіки висловив свою думку щодо розв`язання спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рішенні виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною». Вказане рішення є чинним та ніким не оскаржене. На підставі викладеного, орган опіки та піклування просить суд врахувати вказане рішення виконкому (а.с.90-92).

Суд вважає, що висновок органу опіки та піклування, викладений у рішенні виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною» не суперечить інтересам дитини, враховує рівність прав та обов`язків обох батьків щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позивач ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався, щоо підтверджується довідкою № 155/115/115/01-2018 від 09.01.2019 троку Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.86). На обліку у лікарів нарколога та психіатра не пербуває (а.с.87).

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що особисте спілкування позивача з його донькою зашкодить останній та/або буде суперечити її інтересам та перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. При визначенні способу участі позивача у вихованні дитини, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, поведінку батьків, а саме наявність неприязних відносин між ними.

За таких обставин відповідача слід зобов`язати не чинити перешкод позивачеві у спілкуванні з його малолітньою донькою та визначити спосіб спілкування з урахуванням висновку, викладеного у рішенні виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною», з урахуванням часу спілкування, що пов`язано з навчанням ОСОБА_9 в другу зміну.

При цьому, суд вважає за необхідне врахувати, що спілкування можливе лише з урахуванням бажання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Приведені доводи представника відповідача про неможливість спілкування ОСОБА_2 з донькою без присутності матері чи представника органу опіки та піклування, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між ними, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Посилання на побоювання щодо неповернення дитини позивачем після побачень є лише припущеннями. Відповідачем та її представником не наведено доказів на підтвердження того, що перебування дитини з позивачем без присутності метері чи представника орагну опіки та піклування будь-яким чином зашкодить дитині.

Рішення суду мотивоване також тим, що з урахуванням відносин, які в цей час склалися між сторонами по справі, а також насамперед інтересів дитини, зустрічі батька з донькою за відсутності матері в повній мірі будуть відповідати інтересам дитини, оскільки дитина дев`ятирічного віку є достатньо самостійною, психологічно сформованою особистістю.

З цих же підстав необґрунтованими є заперечення представника відповідача в частині права відвідування дитиною місця проживання батька.

В той же час, суд враховує доводи відповідача щодо невідповідності спілкування батька з дитиною в п`ятницю з 18.00, оскільки дитина навчається в другу зміну , тому з урахування режиму дня дитини, розкладу її навчання, суд вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини спілкування в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі.

Суд вважає, що саме такі способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_10 забезпечать належну участь позивача у вихованні своєї дитини та не порушить право дитини на знання своїх батьків і право на їх піклування.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Також, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що законодавством не обмежено можливість визначення за спільною згодою батьками зручних для них додаткових днів та годин спілкування позивача з донькою, незважаючи на наявність даного рішення суду, в тому числі, за згодою сторін, змінювати встановлені даним рішенням суду дні зустрічі.

Судом визначений такий спосіб та порядок участі позивача у вихованні доньки з урахуванням віку дитини, відносин, які виникли між сторонами та положень ст.159 СК України, відповідно до яких при вирішенні спору щодо участі одного з батьків, баби, діда та інших у вихованні дитини судом враховується ряд обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у разі зміни таких обставин сторони не позбавлені можливості вирішити питання про зміну умов спілкування дитини з батьком.

В той же час, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_2 про всі зміни контактних телефонів її та дитини не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

В той же час, позивачем ОСОБА_2 не доведено факту зміни відповідачем ОСОБА_3 телефонів її та доньки без повідомлення позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, враховуючи інтереси дитини та зважаючи на створення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною, що призводить до порушення прав батька дитини.

Керуючись ст.ст. 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 271-273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з залученням третіх осіб: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі служби у справах дітей, виконавчого комітету Глобинської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) усунути перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтава: -періодичні особисті побачення з дитиною, без участі третіх осіб, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з урахуванням бажання дитини, погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму дня; - необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини; - особисте спілкування, спільний відпочинок батька з дочкою, без участі третіх осіб, під час святкових днів, дня народження дитини, шкільних канікул з правом сумісних поїздок по Україні та за кордон, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, її бажання, з дотриманням процедури виїзду.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Т. В. Левицька