Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6518/19 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали цивільної справи № 295/6518/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2019 року, постановлену під головуванням судді Семенцової Л.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати придбане ним і ОСОБА_2 за період із 2006 року до 2009 року майно та здійснені у квартирі АДРЕСА_1 поліпшення об`єктами права спільної сумісної власності; поділити набуте під час проживання однією сім`єю та у шлюбі майно і здійснені поліпшення та стягнути з ОСОБА_2 на його користь Ѕ частину вартості майна та поліпшень квартири в розмірі 70 000 грн.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову та просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору міни №1484 від 08.10.1993, посвідченого державним нотаріусом Баранівської держнотконтори Житомирської області Вовк Н.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 29399093 від 10.12.2018 в межах суми 70 000 грн і заборонити ОСОБА_2 або іншим особам, які діятимуть від її імені та в її інтересах вчиняти дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб вказаної квартири.

Необхідність такого забезпечення позивач обґрунтовував тим, що за час спільного проживання із ОСОБА_2 у належній їй квартирі АДРЕСА_2 за спільні кошти у період із 2007 року по 2009 рік були проведені ремонтні роботи, придбані меблі і допоміжне обладнання, встановлено автономне опалення. Зазначив, що оскільки спільно придбане майно є спільною сумісною власністю із відповідачкою та через його неподільність має намір заявити клопотання про призначення судових експертиз з метою подальшого поділу з визначенням розміру його частки у вказаному майні та стягнення з ОСОБА_2 вартості його частки. Так як ОСОБА_2 має намір відчужити зазначену квартиру, в якій за спільні кошти проводилися ремонтні роботи, то вказана обставина може значно утруднити виконання судового рішення.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2019 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,15 кв.м, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору міни № 1484 від 08.10.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Баранівської державної нотаріальної контори Житомирської області Вовк Н.І., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 29399093 від 10.12.2018 року, в межах суми 70000,00 грн. і заборонено ОСОБА_2 або іншим особам, які діятимуть від її імені та в її інтересах, вчиняти дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб вказаної квартири.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову - про відмову у задоволенні вимог заяви. Зокрема зазначає, що його довірителька ОСОБА_2 після перенесеного інсульту у жовтні 2018 року переїхала проживати до доньки у Російську Федерацію, оскільки потребує стороннього догляду. Проте наміру продавати квартиру не має, оскільки проходить у м. Житомирі лікування та планує продовжувати лікуватися за місцем реєстрації. Окрім того вказує, що оголошення про продаж належної відповідачці квартири на інтернет-сайті OLX є застарілим та у зв`язку із наведеним неактуальним. Тому, на його домку, доводи заяви про забезпечення позову є надуманими та безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною. Зокрема зазначає, що забезпечення позову необхідне з метою збереження квартири, яку потрібно буде оцінювати експертом та досліджувати здійснені там поліпшення а також для забезпечення виконання рішення суду відповідачкою. Іншого майна чи доходів відповідачка не має, виїхала до доньки у Російську Федерацію та на території України не проживає, що може утруднити виконання рішення суду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист судом внаслідок неможливості проведення судової експертизи з метою надання суду доказів вартості поліпшення квартири АДРЕСА_1 у разі її відчуження відповідачем і такий намір підтверджено документально стороною позивача, тому обрані заходи забезпечення позову є обґрунтованими, відповідають заявленим позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За нормами ст. 149 ЦПК України, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з частиною першою, другою статті 150 ЦПК України, передбачено, що позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 вищевказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом, що між сторонами існує спір щодо визнання права спільної сумісності власності на придбане майно та здійснені у квартирі АДРЕСА_1 поліпшення об`єктами права спільної сумісної власності, поділу майна подружжя та здійснених поліпшень квартири, стягнення вартості Ѕ частки вказаного майна.

Із матеріалів справи також вбачається, що з 05.12.2018 на сайті продажу OLX вказана вище квартира виставлена на продаж (а.с. 15а-17). Неактуальність вказаної інформації матеріалами справи не спростовано.

Виходячи із наведеного, у разі відчуження квартири можуть виникнути труднощі при виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, дійшов правильного висновку, що обрані заходи забезпечення позову є обгрунтованими та відповідають заявленим позовним вимогам.

Доводи в апеляційній скарзі представника відповідачки ОСОБА_3 , що ОСОБА_2 не має наміру продавати квартиру викликають сумнів, оскільки оголошення про продаж квартири розміщено через 2 місяці після її виїзду до Російської Федерації і станом на час звернення ОСОБА_1 у травні 2019 року до суду із вказаним позовом не скасовано.

Посилання в апеляційній скарзі, що ОСОБА_2 при приїзді в Україну проходить медичні обстеження та лікування, для чого їй потрібна реєстрація місця проживання, є безпідставними та не свідчать про неможливість відчуження майна.

Обраний позивачем спосіб є співмірним із заявленими вимогами та узгоджується з положеннями ст. 150 ЦПК України, яка допускає застосування судом кількох видів забезпечення позову та згідно якої судом позов забезпечено накладенням арешту на майно та забороною ОСОБА_2 або іншим особам, які діятимуть від її імені та в її інтересах, вчиняти дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб обтяженої квартири, а також не потягнуть негативних матеріальних наслідків.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення заяви.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.06.2019.

Головуючий Судді