У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 Справа №607/2349/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Грицака Р.М.,

за участі секретаря с/з Стрілкової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу №607/2349/13-ц за заявою ОСОБА_1 заінтересовані особи: ОСОБА_2 , КС «Кредит-Фос», ОСОБА_3 , Тернопільський міськрайонний центр зайнятості, Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого щодо нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2013 року. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що він хворіє цукровим діабетом та йому встановлено ІІ-гу групу інвалідності. На даний час його стан погіршився. Після тривалого підтримуючого лікування в Україні очікуваного результату не було досягнуто. Лікування у лікарнях України позитивного ефекту не дає і стан здоров`я не покращується. За рекомендацією лікарів він має намір відвідати для проведення діагностики і лікування в Академічній клініці «Нойперлах Мюнхен» в Німеччині, оскільки у ній застосовуються новітні методи терапії таких хвороб. Проте, на кордоні з Польщею його не пропустили і повернули назад повідомивши про діючу судову заборону на виїзд за межі України. Крім того вказує на те, що за час постановлення ухвали, тобто, з лютого 2013 року по сьогоднішній день - на червень 2019 року багато виконавчих проваджень орган ДВС завершив як виконані реально, а за іншими виконавчими провадженнями з виконання виконавчих документів про стягнення з нього коштів, значана сума була погашено частково. В порядку захисту його права на можливість отримання належної медичної допомоги та лікування за межами країни просить скасувати обмеження йому у праві виїзду за межі України. Представник ОСОБА_1 - адвокат Парубій І.М. зазначені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у заяві. Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судовому засіданні суду пояснив, що загальна сума за зведеним виконавчим провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 становить 1712000 грн. В рамках виконавчого провадження реалізовано належну боржнику ОСОБА_1 земельну ділянку, та у зв`язку з відсутністю іншого нерухомого у майна боржника стягнення проводиться з його пенсії. Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися з невідомих на те суду причин. Суд, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що заяву слід задовольнити з виходячи з наступних підстав:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2013 року, ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта до виконання зобов`язань згідно: виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 2-748 від 01червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості; виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 2-3430 від 02 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь КС «Кредит-Фос» заборгованості; виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 2-5570 від 14 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь КС «Кредит-Фос» заборгованості; виконавчого напису №1327 від 08 серпня 2011 року, виданого Львівським міським нотаріальним округом Герилів М.Р. про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 заборгованості; виконавчого листа № 2а-1970/4030/12 від 02 січня 2013 року виданого Тернопільським адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості боргу.

Виконання стягнення за вказаними виконавчими документами здійснюється Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в рамках зведеного виконавчого провадження за №500.

Згідно довідки КС «Кредит-Фос», заборгованість ОСОБА_1 в сумі 192902,07 грн за виконавчим листом Тернопільського міськрайонного суду № 2-3430 від 02 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь КС «Кредит-Фос» заборгованості, погашена в повному обсязі.

10.07.2018 року в рамках зведеного виконавчого провадження за АСВП №56633768 було реалізовано нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Ѕ частина земельної ділянки загальною площею 0,1000 га що розташована за адресою м АДРЕСА_1 .

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем не встановлено наявності нерухомого майна боржника ОСОБА_1 на яке можна звернути стягненя.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 виданим 28.04.2012 року.

З поданих заявником медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 хворіє діабетом протягом шести років та тривале лікування у лікарнях України позитивного ефекту не дає і стан здоров`я не покращується.

З метою проведення діагностики і лікування наявної хвороби ОСОБА_1 має намір звернутися в «Академічну клініку «Нойперлах Мюнхен» в Німеччині, оскільки у ній застосовуються новітні методи терапії таких хвороб. Лікувальні програми в цій клініці включають діагностику та консервативне лікування, а також консультації лікарів з приводу суміжних захворювань. Одна з них також включає програму лікування цукрового діабету стовбуровими клітинами.

Частинами 5 та 7 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до пункту 18 частини 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (котрий був чинний на момент постановлення судом Ухвали від 21 травня 2013 року), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Аналогічне положення міститься і у Законі України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, котрий чинний на даний момент.

Отже, законом був встановлений та продовжує існувати чіткий зв`язок між тимчасовим обмеженням у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України і причиною з якої воно може бути застосовано, ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

У даній же справі судом встановлено, що після постановлення ухвали від 12 лютого 2013 року, боржником частково виконано зобов`язання, котрі стали підставою для її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання рішень суду про стягненя коштів, однак через стан здоров`я не працює, тому одноразово погасити усю заборгованість на даний час можливості немає. Право на життя захищається у ст. 2 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Реалізація права на життя не можлива без реалізації права на здоров`я. Адже нормальне біологічне та соціальне функціонування людини не можливе без здоров`я. Реалізація права на життя у повному об`ємі можливо лише при гарантуванні права на здоров`я. Одним з аспектів реалізації права на здоров`я є ненадання своєчасної адекватної і необхідної медичної допомоги. Жертвами ненадання своєчасної адекватної і необхідної медичної допомоги можуть стати особи, які позбавлені волі, і дані дії можливо кваліфікувати як порушення ст. 3 Конвенції, що випливає з практики Суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що клопотання про скасування у праві виїзду за межі України обґрунтоване необхідністю отримання медичної допомоги за межами країни, суд приходить до висновку про необхідність скасування обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки вказане обмеження за вказаних вище умов не є виправданим в демократичному суспільстві.

Керуючись статями 441, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , громадянину України, яке встановлене ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2013 року, постановленою у справі № 607/2349/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяР. М. Грицак