ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/542/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Мазуренко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бондаренка С.І., Фетісової Т.Л.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання оформлення додаткової угоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання оформлення додаткової угоди.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2019 рокув задоволенні позову відмовлено.

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про прийняття додаткового рішення.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що судом не було вирішено питання щодо відшкодування судового збору з відповідача ОСОБА_2 . В процесі розгляду справи відповідач не надала відзив апеляційній інстанції 18 грудня 2018 року, не виконала щодо відзиву і ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2019 року про відкриття провадження, неналежно виконувала свої процесуальні обов`язки, поширювала плітки та інше.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 просив суд прийняти додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 в повному обсязі судового збору за апеляційне оскарження у сумі 384,20 грн. і подання позову відповідно 768,40 грн. незалежно від вирішення спору по суті та пільг позивача.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2019 року в задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що в рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 серпня 2019 року відсутні нерозглянуті позовні вимогиОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив суд скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2019 року і прийняти нову про стягнення з ОСОБА_2 судового збору до держбюджету у сумі 1137 грн. та 384,20 грн. за нове апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилався на те, що відповідач за час розгляду справи не виконував свої процесуальні обов`язки - на виклик до суду не з`являвся, не виконував рішення про відзив на позов і апеляційне оскарження, затягував і перешкоджав судовому процесу, що дає позивачу підстави на основі частини 9 статті 141 ЦПК України просити суд стягнути з відповідача судовий збір.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , як і позов, є надуманими, необґрунтованими та безпідставними, та такими, що подані завідомо безпідставними, за відсутності предмета спору, і який має очевидно штучний характер, що є неприпустимим та вказують на умисне зловживання процесуальними правами саме позивача в силу статті 44 ЦПК України.

У позивача не виникає жодного права на вимогу, оскільки у нього немає підстав виникнення цивільних прав і обов`язків відносно відповідача, так як з ним не існує жодних встановлених статтею 11 ЦПК України правовідносин взагалі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний

інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Ухвалення додаткового рішення можливе, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 ЦПК України.

За своїм змістом додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом одночасно з ухваленням рішення суду. У мотивувальній частині рішення суд повинен визначити склад цих витрат та як вони розподіляються між сторонами. У резолютивній частині рішення зазначається хто і на чию користь сплачує ці витрати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з відповідним позовом судовий збір не було сплачено, оскільки позивач є інвалідом першої групи, на підтвердження чого він надав копію пенсійного посвідчення, в якому зазначено вид пенсії за віком, інвалід першої групи загальне захворювання по зору. Документів на підтвердження факту понесених інших судових витрат позивачем додано не було.

Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем судових витрат, колегія суддів вважає? що вимога останнього про застосування положень частини 9 статті 141 ЦПК України є безпідставною, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Судом першої інстанції були розглянуті позовні вимоги по суті та надана належна оцінка з приводу заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання оформлення додаткової угоди- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

С.І. Бондаренко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 29 жовтня 2019 року.