РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що позивачеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2010 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку, зареєстрований як члени сім`ї відповідач ОСОБА_2 , який доводиться позивачеві сином. В березні 2008 року відповідач з`їхав з належного позивачеві будинку і проживає в місті Енергодар Запорізької області, точного місця проживання відповідача йому невідомо. Однак до теперішнього часу ОСОБА_2 залишився зареєстрованим в будинку, де ОСОБА_1 являється власником. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується Актом обстеження фактичного проживання від 04 березня 2019 року. Стосунків з ОСОБА_2 позивач не підтримує, і не підтримують інші члени родини. Добровільно відповідач не знімається з реєстрації, ОСОБА_1 неодноразово звертався до нього з таким проханням. В зв`язку з тим що, відповідач зареєстрований в будинку де позивач являється власником, йому доводиться нести додаткові витрати по утриманню будинку, крім того він не може оформити субсидію. Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2019 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав письмову заяву, справу просить розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 , 1942 року народження, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2010 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

В зазначеному будинку, зареєстрований як члени сім`ї відповідач ОСОБА_2 , 1961 року народження, який доводиться позивачеві сином.

В березні 2008 року відповідач з`їхав з належного позивачеві будинку і проживає в місті Енергодар Запорізької області, точного місця проживання відповідача позивачеві невідомо.

Однак до теперішнього часу ОСОБА_2 залишився зареєстрованим в будинку, де ОСОБА_1 являється власником.

Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується Актом обстеження фактичного проживання від 04 березня 2019 року.

Стосунків з ОСОБА_2 позивач не підтримує, і не підтримують інші члени родини. Добровільно відповідач не знімається з реєстрації, ОСОБА_1 .

В зв`язку з тим що, відповідач зареєстрований в будинку де позивач являється власником, йому доводиться нести додаткові витрати по утриманню будинку, крім того він не може оформити субсидію.

Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ОСОБА_1 відповідачу не чинить.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення.

Позивач, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик