Справа № 303/3844/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослой Г.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду про відкриття провадження в справі, постановлену 18 червня 2019 року головуючим суддею Курах Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення коштів,

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду із позовною заявою у якій просив стягнути з АТ «Таскомбанк» на його користь 237 293,12 грн., сплачених ним за погашеними кредитними зобов`язаннями та судові витрати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою АТ «Таскомбанк» оскаржив таку в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати. В обґрунтування скарги посилається на те, що згідно ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються за їхнім місцезнаходженням. Також вказує на те, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред`явлено позов про стягнення з банку суми коштів, сплачених ним за кредитним договором, по якому кредитні зобов`язання були вже припиненими. В позовній заяві посилався на ЗУ «Про захист прав споживачів».

У відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідачем у даній справі є АТ «Таскомбанк», місцезнаходження якого: 01032, м. Київ, Шевченківський район, вул. Симона Петлюри, 30.

Згідно з ч. 5 ст. 28 ЦПК України (на яку міститься посилання в позовній заяві) позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Водночас, які слідує з постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 року (а.с.17-22), кредитний договір, на підстав якого пред`явлено даний позов про повернення коштів, було укладено 21.03.2011 між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступником якого є АТ «Таскомбанк») та МП «Нова», тобто кредитні кошти за даним договором отримані юридичною особою, а тому, такий кредит не є споживчим в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на 21.03.2011). Отже, приписи ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються на правовідносини, які випливають з укладеного кредитного договору, в тому числі й на повернення надмірно сплачених коштів за таким договором.

Таким чином, посилання позивача на ч. 5 ст. 28 ЦПК України є безпідставним, а отже на даний позов поширюються правила загальної підсудності, і такий повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача.

Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про підсудність йому даної справи.

У відповідності до ст. 380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу на розгляді до Шевченківського районного суду м. Києва, за місцезнаходженням відповідача.

Стосовно посилання апелянта на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то апеляційний суд зазначає, що ухвала про відкриття провадження у справі може бути оскаржена виключно з підстав недотримання правил підсудності (територіальна юрисдикція, §3 Глави 2 ЦПК України). Можливість оскарження вказаної ухвали з підстав недотримання правил предметної та суб`єктної юрисдикції (§1 Глави 2 ЦПК України), чинним ЦПК України не передбачено, а отже, апеляційний суд не дає оцінку даним доводам апеляційної скарги.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 1921 грн., понесених останнім за подання апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 380, 381-384, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк», задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 18 червня 2019 року про відкриття провадження у справі скасувати, а справу направити на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати у розмірі 1921 грн., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 26 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді