Номер провадження: 22-ц/813/2209/19
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2016 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою, в якій просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку з усіма спорудами, які знаходяться на її території, загальною площею 0,0561 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2002 року в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту №2006/24-24/039 від 29.03.2006 року в розмірі 185110,56 євро, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Ціну на предмет іпотеки встановити на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29.03.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №2006/24-24/039, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100000,00 євро зі сплатою 10,50 відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 28 березня 2013 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту. 29 березня 2006 року у якості забезпечення виконання зобов`язань між банком та відповідачем укладено договір іпотеки №190, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» наступне нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,0561 гектарів, яка знаходиться за вищезазначеною адресою.

04.07.2012 року Приморський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 2/4828/11 на примусове виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 1146749 грн. 98 коп. Виконавчий документ перебуває на виконанні у Приморському відділі ДВС. 04.07.2016 року старшим державним виконавцем Приморського відділу виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Волкунович А.Ю. було складено акт, яким встановлено, що потрапити на земельну ділянку, що є предметом іпотеки, не вдається за можливе. Також було встановлено, що на даній земельній ділянці без погодження з іпотекодержателем та всупереч умовам договору іпотеки було збудовано житловий будинок. Станом на 23.08.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 185110,56 євро, що еквівалентно 5293085,97 гривень, у зв`язку з чим, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд задовольнити позовні вимоги (а.с.2-4).

25 травня 2017 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було вирішено задовольнити в повному обсязі, звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку з усіма спорудами, яка знаходиться на її території, загальною площею 0,0561 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.62-65).

30 червня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, зазначаючи при цьому, що оскаржуване рішення було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування обставин, що мають значення для вирішення справи по суті (а.с.72-73). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення вирішено залишити без задоволення (а.с.95).

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, 23 серпня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» в задоволенні позовних вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. ст. 5 та 39 Закону України «Про іпотеку», тобто судом звернуто стягнення на майно, яке не є предметом іпотеки, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , та не залучено в якості співвідповідача - співвласника будинку ОСОБА_5 . Крім того, апелянт стверджує, що справу розглянуто при першій неявці з поважних причин відповідача та без виклику в судове засідання третьої особи, чим було грубо порушені процесуальні права відповідача та він був позбавлений права звернутись до суду з заявою про застосування строків позовної давності, та в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не було зазначено початкової ціни предмета іпотеки, чим порушено ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» (а.с.102-104).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Погорєлової С.О. від 26 вересня 2017 року було відкрито апеляційне провадження в справі (а.с.121) та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року справу було призначено до розгляду (а.с.122).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою від 04 лютого 2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду Одеським апеляційним судом (а.с.176-178).

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача - Борщенко К.Ю., представника апелянта - ОСОБА_2 та представника третьої особи - ОСОБА_4, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом, та зазначає, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором кредиту № 2006/24-24/039, в забезпечення якого було укладено договір іпотеки №190, та виникненням заборгованості, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» набуло права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2006/24-24/039 згідно якого було надано ОСОБА_1 кредит у сумі 100000,00 євро, строком до 28 березня 2013 року, в забезпечення виконання зазначеного договору кредиту, 29 березня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладеного договір іпотеки № 190, відповідно до якого відповідачем було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0561 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-18).

В процесі розгляду справи представником відповідача ОСОБА_4 було подано до суду клопотання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи зазначаючи, що ОСОБА_3 набула Ѕ частки житлового будинку, загальною площею 327,6 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначеним рішенням суду першої інстанції було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2002 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 17158, відповідач ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку, площею 561 кв. м., розташовану по АДРЕСА_1 . Крім того, даним рішенням встановлено, що відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 07.08.1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.08.1986 року. Копію зазначеного свідоцтва також було додано апелянтом до апеляційної скарги. Тобто на моменту укладення договору іпотеки 29.03.2006 року, предметом якого є земельна ділянка по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , та відповідно до ст. 60 СК України (згідно редакції, що діяла на момент укладення договору) зазначена ділянка належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

В зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а саме п. 25, суд має враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно якої майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред`явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Згідно ст. 32 ЦПК України (редакція чинна на момент ухвалення рішення), участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів. Суд відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача може залучити до участі у справу іншу особа як співвідповідача.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач з відповідним клопотанням про залучення співвідповідача не звертався, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не була залучена до участі у справі, що призвело до порушення її прав на вільне володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , на що звертав увагу апелянт в апеляційній скарзі.

Постанова Пленуму Верховного Суду від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», а саме п. 8 містить роз`яснення щодо можливості залучення до участі у справі співвідповідача, а саме можливості даного залучення лише за клопотанням позивача, проте якщо позивач із зазначеним клопотанням до суду не звертається, суд повинен відмовляти у задоволенні позовних вимог, що стосуються не залучених осіб. Апеляційний суд позбавлений права змінювати процесуальний статус учасників, а також притягувати осіб, які не приймали участь в розгляді справи в суді першої інстанції. Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на те, що до участі в справі не була залучена ОСОБА_5 , прав та законних інтересів якої безпосередньо стосується оскаржуване рішення, що призвело до порушення норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє в задоволенні позовних вимог, не позбавляє права позивача звернутись до суду з новим позовом проте до всіх осіб, чиїх прав стосуються відповідні вимоги з врахуванням фактично наявного нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в установленому законом порядку та не скасовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 травня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст цієї постанови виготовлено 01 липня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк