Справа № 471/988/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., отримавши позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

23 листопада 2018 року позивач подав до Братського районного суду Миколаївської області позов, яким порушив питання про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором.

Згідно розпорядження в.о. голови Братського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року цивільну справу, порушену за цим зверненням, передано на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Провадження у справі не відкривалось.

Тож, при вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у цій справі, було встановлено наступне.

Після отримання вказаної позовної заяви суддею, у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України було направлено запит до органу реєстрації місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання / перебування відповідача фізичної особи.

Із відповіді Братської селищної ради Миколаївської області від 01 липня 2019 року із посиланням на номер та дату актового запису про смерть слідує, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Це факт, крім того, підтверджено копією актового запису про смерть № 77 від 03 травня 2019 року, направленого на запит суду Братським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області.

Таким чином, наявна достовірна інформація про те, що особа, зазначена у позовній заяві, як відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.

Тому, у зв`язку із таким, суд позбавлений можливості відкрити провадження у справі.

Зокрема, виходячи із такого.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.1, 2 ст. 48 ЦПК України).

Згідно із положеннями ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони мають усі фізичні і юридичні особи.

У той же час, за ч.1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За правилом ч.1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Проте, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Але згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями, у разі їх наявності, у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність, у даному випадку відповідача не припинилася.

Та у цьому випадку, моє місце протилежне.

Зокрема, незважаючи на те, що позов був пред`явлений ще за життя відповідача, проте, провадження у справі не відкривалось.

Питання про відкриття провадження вирішується на час, коли відповідач фізична особа вже помер.

При цьому, спадкоємці померлого на момент відкриття провадження у справі боржника не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Тобто, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 , останній не може набути прав та обовязків учасника процесу, які виникають у нього вже відразу після постановлення судом відповідної ухвали.

Із системного аналізу зазначених норм права випливає, що норми цивільного процесуального права не допускають правонаступництва на стадії відкриття провадження у справі, у випадку, коли особа, сторона у справі, померла на час вирішення питання про відкриття такого провадження.

За правилами п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, вважаю наявними підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі на підставі вказаної вище правової норми.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на звернення з даним позовом до спадкоємців померлого боржника згідно правил, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Окрім цього, за правилами п.3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі, в тому числі, в суді першої інстанції.

З огляду на те, що провадження не може бути відкрите, то позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Роз`яснити позивачу, що згідно із п.3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» він має право подати до Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання про повернення сплаченої ним суми судового збору.

Копію ухвали, позовну заяву та усі додані до неї документи невідкладно направити позивачу, залишивши в суді копію позовної заяви.

Ухвала згідно ч.2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 15 (п`ятнадцяти ) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Явіца