Справа № 201/5390/16-ц Провадження № 2/450/82/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача ПАТ «Приватбанк» - Гнатищак О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про (предмет позову):

стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» вклади, які належать ОСОБА_1 за депозитними договорами «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD900- суму вкладу 80 000 доларів США, від 10.12.2013 року № SAMDNWFD800 - суму вкладу 20 000 доларів США, від 25.12.2013 року № SAMDNWFD300 суму вкладу 25 000 доларів США; 63 446,43 доларів США, як відсотки за користування депозитними коштами; 17 157,57 доларів

США, як 3% річних; 250 000 гривень в якості

компенсації моральної шкоди; Зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_1 доступ до системи електронних платежів «Приват-24» з можливістю керування

наступними рахунками: Рlаtіnum (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ), на якому 386,32 гривень; розрахункова карта

(розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), на якій 1342,65 гривень; депозит

карта(оформлення вкладу) (розрахунковий рахунок НОМЕР_3 ), на

якій 212,33 доларів США; розрахункова карта (розрахунковий рахунок НОМЕР_4 ), на якій 3144,16 гривень; карта класу Еlесtrоn Приватбанк

(розрахунковий рахунок НОМЕР_5 ) на якій 319,48 долaрів США;

(GLMG) Голд для виплат (розрахунковий рахунок НОМЕР_6 ), на якій

8031,67 доларів США, а також до інших рахунків, відкритих

ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати та витрати, пов`язані із розглядом справи на професійну правничу допомогу,

підстава позову (позиція позивача): 08.02.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі голови правління Дубілета О. В., укладено депозитний договір, шляхом підписання заяви № SAMDN№ НОМЕР_7 на оформлення вкладу «Стандарт», на підставі якої позивач оформив вклад на 100000,00 грн. на строк 366 днів до 08.03.2014 року включно. Процентна ставка була визначена 10% річних. Документом, який підтверджує приймання готівки в сумі 100000 доларів США від позивача відповідача слугує квитанція №2 ТR N CAGRAGR53778 від 08.02.2013 року до депозитного договору «Стандарт» № SAMDN№8616 від 08.02.2013 року. 10.12.2013 року за заявою позивача депозитний договір № SAMDN№8616 припинив свою чинність, а сума коштів, яка знаходилась на ньому була позивачем була позивачем розділена на 80 000 доларів США та 20 000 доларів США з укладенням наступних договорів: депозитного договору «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD900 на суму 80 000 дол. США та депозитного договору «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD800 на суму 20 000 дол. США. 25.12.2013 року позивачем з ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений депозитний договір «Стандарт» № SAMDNWFD300 - на суму 25 000 доларів США. 25.12.2013 року позивачем через касу банку було внесено грошові кошти у розмірі 25 000 дол. США. 04.03.2014 року позивачу було видана довідка № 1265651 про наявність грошових коштів у ПАТ КБ «Приватбанк». Однак своїми коштами він не може розпоряджатися, оскільки даний рахунок в банку був заблокований. Окрім цього просить зобов`язати ПАТ КБ Приватбанк надати ОСОБА_1 доступ до системи електронних платежів «Приват-24» з можливістю керування наступними рахунками: Рlаtіnum (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ), на якому 386,32 гривень; розрахункова карта (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), на якій 1342,65 гривень; депозит карта (оформлення вкладу) (розрахунковий рахунок НОМЕР_3 ), на якій 212,33 доларів США; розрахункова карта (розрахунковий рахунок НОМЕР_4 ), на якій 3144,16 гривень; карта класу Еlесtrоn Приватбанк (розрахунковий рахунок НОМЕР_5 ) на якій 319,48 долaрів США; (GLMG) Голд для виплат (розрахунковий рахунок НОМЕР_6 ), на якій 8031,67 доларів США, оскільки відповідачем заблоковано клієнтську сторінку позивача в системі «Приват 24», доступу до управління власними коштами позивач немає. Також позивач просить стягнути 250 000 гривень в якості компенсації моральної шкоди, оскільки через неналежне виконання банком свого обов`язку за депозитними договорами позивач несе серйозні втрати немайнового характеру.

Позиція відповідача: позовні вимоги заперечив. Відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю, оскільки згідно відзиву на позовну заяву позивачем не надано доказів на підтвердження внесення готівки у відповідній платіжній системі, на копії договорів банківських вкладів із квитанціями відсутні печатка та підпис уповноваженої особи, позивачем не було надано доказів наявності залишків грошових коштів на банківських рахунках, позивачам не надано доказів стосовно стягнення з банку моральної шкоди у зв`язку з неповерненням банком грошових коштів, переданих на депозит, позивачем невірно розраховану пеню за порушення зобов`язання. Крім того, згідно із копією відповіді, наявної в матеріалах справи, ПAT КБ «Приватбанк» за № 1302ПБ5390 від 13.02.2017 р. повідомив що територія АР Крим визначена як тимчасово окупована територія України, на якій окупаційна влада у травні 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі банківських документів, договорів, касових документів. Тому відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АР Крим.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

18.04.2016 року ухвала суду про відкриття провадження у справі, апеляційна скарга від 10.05.2016 року, 30.05.2016 року ухвала про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення, клопотання про участь предcтавника банку в режимі відеоконференції від 21.10.2016 року, 21.10.2016 року ухвала про відмову у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, 16.08.2016 року розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справ; 21.10.2016 року заперечення на позовну заяву, 25.01.2017 року заява про уточнення позовних вимог і внесення змін до позовної заяви від 08.04.2016 року, 20.10.2017 заява про відкладення розгляду справи, 23.03.2017 заперечення відповідача на збільшені позовні вимоги, 16.02.2018 заява про відкладення розгляду справи, 11.04.2018 клопотання про участь представника банку в режимі відеоконференції, 25.04.2018 року заява про уточнення позовних вимог, 25.09.2018 року заява про уточнення позовних вимог, 26.09.2018 року відзив на позовну заяву; 19.04.2019 року заява про відкладення розгляду справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

08.02.2013 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який змінив назву та організаційно-правову форму з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, був укладений депозитний договір № SAMDN№8616 на оформлення вкладу «Стандарт», строком на 366 днів до 08.03.2014 року включно із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 10% річних. Документом, який підтверджує приймання готівки в сумі 100000 доларів США від позивача відповідача слугує квитанція №2 ТR N CAGRAGR53778 від 08.02.2013 року до депозитного договору «Стандарт» № SAMDN№8616 від 08.02.2013 року.

10.12.2013 року за заявою позивача депозитний договір № SAMDN№8616 припинив свою чинність, а сума коштів, яка знаходилась на ньому була позивачем була позивачем розділена на 80 000 доларів США та 20 000 доларів США з укладенням наступних договорів: депозитного договору «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD900 на суму 80 000 дол. США включно із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 10 % річних та депозитного договору «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD800 на суму 20 000 дол. США включно із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 7 % річних. 25.12.2013 року позивачем з ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений депозитний договір «Стандарт» № SAMDNWFD300 - на суму 25 000 доларів США включно із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 10 % річних.

25.12.2013 року позивачем через касу банку було внесено грошові кошти у розмірі 25 000 дол. США., що підтверджується квитанцією № 1977 від 25.12.2013 року та Договором № SAMDNWFD300 оформленого 25.12.2013 року. Згідно Договору № SAMDNWFD300 банк прийняв грошові кошти від вкладника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав умови договору, а саме передав відповідачу на депозитний рахунок грошові кошти на суму 25 000 доларів США.

Станом 04.03.2014 року на рахунку позивача було ., що підтверджується довідкою № 1265651 від 04.03.2014 року виданої Головним Ялтинським відділенням філії ПАТ КБ «Приватбанк».

Також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про повернення йому спірних коштів, однак з наданих ПАТ КБ «Приватбанк» відповідей від 11.03.2014 р. за №217/03; від 29.09.2014 року за №20.1.0.0.0/7-20140925/2087 вбачається, що діяльність ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим вимушено припинена.

Пункт 10 заяви на оформлення вкладу №SAMDNWFD800 та № SAMDNWFD900 від 10.12.2013 року передбачає право Позивача та Відповідача достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання. Пункт 9 заяви на оформлення вкладу № SAMDNWFD300 від 25.12.2013 року передбачає право Позивача та Відповідача достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання.

Умовами п. 15 заяви на оформлення вкладу №SAMDNWFD800 та № SAMDNWFD900 від 10.12.2013 року передбачено, що у разі неповідомлення клієнтом по закінченню строку дії договору про намір забрати свої кошти, такий вклад автоматично продовжується ще на один строк.

Позивачем до матеріалів справи був наданий лист від 29 січня 2016 року адресований на ім`я голови правління ПАТ «КБ Приватбанк» Дубілета А.В. Такий лист, як вбачається із відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, був отриманий адресатом у м. Дніпропетровськ, 02 лютого 2016 року. Тобто з 02 березня 2014 року, договір вважається розірваним.

Сума заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» по відсотках за користування грошовими коштами від суми 80 000 дол. США за період з 10.12.2013 року по 10.09.2018 рік становить 38 000 дол. США, від суми 20 000 дол. США за період з 10.12.2013 року по 10.09.2018 рік становить 13 571, 43 дол. США, від суми 25 000 дол. США за період з 25.12.2013 року по 25.09.2018 рік становить 11 875 дол. США. Підсумкова заборгованість по відсотках за користування грошовими коштами становить 63 446, 43 дол. США. Даний факт про заборгованість підтверджується розрахунком позивача.

Щодо 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України позивач вказує, що з 02.03.2014 року по 26.09.2018 року пройшло 1670 днів. Тобто в сукупності, відповідач прострочив своє грошове зобов`язання на 1670 днів. Сума 3% річних від суми 80 000 дол. США за період з 02.03.2014 року по 26.09.2018 рік становить 10 980,82 дол. США. (80 000 х3%х1670:365). Сума 3% річних від суми 20 000 дол. США за період з 02.03.2014 року по 26.09.2018 рік становить 2 745, 31 дол. США. (20 000 х3%х1670:365). Сума 3% річних від суми 25 000 дол. США за період з 02.03.2014 року по 26.09.2018 рік становить 3 431, 51 дол. США. (25 000 х3%х1670:365). Сукупний розмір 3% річних за весь час прострочення, а саме з 02.03.2014 року по 26.09.2018 рік становить 17 157, 57 дол. США.

На підтвердження наявності банківського рахунку Позивача в ПАТ КБ «Приватбанк», останній надав довідку № 1265651 від 04.03.2014 року. Як вбачається з такої довідки станом на 04.03.2014 року на зазначеному рахунку було . На довідці міститься факсимільний підпис директора Головного Ялтинського відділення філіала Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» Устинова В.А.

Відповідач заперечував щодо даного доказу, оскільки вказував на те, що така довідка не містить повної інформації по рахунках, тому не може бути належним та допустимим доказом. Просив суд не брати до уваги таку довідку під час вирішення справи.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про банки та банківську діяльність»банк, зокрема, зобов`язаний повідомити Національний банк України про прийняття уповноваженим органом банку рішення про закриття відокремленого підрозділу в семиденний строк після прийняття такого рішення та про фактичне припинення його діяльності - у триденний строк. Національний банк України, вносить відповідні відомості в про відокремлені підрозділи банку до Державного реєстру банків на підставі письмово повідомлення банку.

Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.06.2014 року № 19.0.0.0/3-883 до Державного реєстру банків внесено запис щодо тимчасового призупинення діяльності Філії «Кримське регіональне Управління «ПАТ КБ «Приватбанк» (рішення Правління Банку від 15.05.2014 № 18).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що саме з 03.06.2014 року, коли був внесений запис до Державного реєстру банків про тимчасове призупинення діяльності Філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк», діяльність вказаної філії припинилась. З урахування того, що станом на момент видачі довідки, діяльність Філії Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» ще не була тимчасово призупинена, а тому суд приходить до переконання, що довідка № № 1265651 від 04.03.2014 року є належним та допустимим доказом у даній справі, який підтверджує як наявність відкритого банківського рахунку позивача, так і наявність на такому рахунку грошових коштів у розмірі зазначеному позивачем.

Вирішуючи даний спір суд керувався таким:

згідно вимог ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженогопостановою Правління НБУ №516 від 03 грудня 2003 року, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно- правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ №174 від 01 червня 2011 року, банк (філія, відділення) зобов`язаний (зобов`язана/зобов`язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи). Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Квитанція № 7 від 16.04.2013 року відповідає вимогам п. 2. 9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні.

На електронному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» (www.privatbank.ua) викладений документ під назвою «Умов та правил надання банківських послуг». У п.2.2.1.1. таких правил вказано, що клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (далі вклад) у розмірі та на строк, зазначені в Заяві на оформлення вкладу, далі Заява. Банк для зарахування суми вкладу відкриває Клієнту депозитний рахунок (номер зазначений в Заяві) і зобов`язується виплатити Клієнту Вклад і проценти згідно з обумовленими умовами.

У п.2.2.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, договір вкладу, що складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, цих Умов і правил надання банківських послуг, Заяви на вклад вважається укладеним та набирає чинності з моменту підписання Клієнтом Заяви на оформлення вкладу та розміщення суми вкладу на рахунку вкладу.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженоїпостановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за № 1172/8493 (далі Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункти 10.1, 10.12 Інструкції № 492 передбачають порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю) то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов`язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Посилання представника ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не повинен повертати депозитний вклад, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована і компенсацією даних вкладів займається Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» в Кримському федеральному окрузі Російської федерації, суд вважає необґрунтованими, оскільки договори вкладу ««Стандарт»» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD800 і № SAMDNWFD900 та від 25.12.2013 року № SAMDNWFD300 були укладені між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, місцезнаходження якої на момент виникнення договірних відносин було у м. Дніпропетровськ, з подальшим перенесенням юридичної адреси у м. Київ.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Суд дійшов висновку, що Філія в АРК є відокремленим структурним підрозділом ПАТ КБ «Приватбанк», не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені Банку, в межах повноважень, наданих їй Банком, та закріплених в цьому Положенні, а тому в межах чинного законодавства Банк несе відповідальність за діяльність Філії, що є однією з вирішальних обставин по цій справі для задоволення позовних вимог в частині повернення вкладу.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог статті 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Банк не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Стаття 1074 ЦК України не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження таким вкладом. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Такий закон станом на день ухвалення рішення відсутній.

Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується вимоги ст. 625 ЦПК України, оскільки через не виконання банком зобов`язання щодо повернення вкладу разом з нарахованими процентами з настанням часу повернення суми вкладу разом з процентами 02.03.2014 р., у банка настає відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно приписів ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відтак, суд прийшов до переконання про можливість стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 80 000 дол. США, 20 000 дол. США, 25 00 дол. США а також розмір процентів за користування грошовими коштами 63 446, 43 дол. США, 3 відсотки річних 17 157, 57 дол. США.

У відповідності з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «…якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідач також порушуєст.41 Конституції України, де закріплений загальний принцип захисту права власності.

У порушення вказаних норм позивач позбавлений права користування та розпорядження належними йому грошовими коштами, які банк отримав від позивача на підставі підписаної заяви на оформлення вкладу і до цього часу не повернув.

Законодавством не передбачена можливість обмеження прав клієнта Банку на безперешкодне розпорядження своїми грошовими коштами будь-якими рішеннями Банку. Необхідно зазначити, що блокування коштів Клієнта суперечить нормам ЦК України, порушує право клієнта на безперешкодне розпорядження депозитними коштами, які знаходяться на його рахунку, відтак ПАТ КБ «Приватбанк» діє неправомірно та порушує таким чином законні права та інтереси позивача.

Що стосується стягнення суми депозиту та процентів, які визначені у договорах про грошовий вклад в іноземній валюті - доларах США, то суд зазначає наступне,статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу законодавства можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Вирішуючи позовну вимогу в частині зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_1 доступ до системи електронних платежів «Приват-24» з можливістю керування наступними рахунками: Рlаtіnum (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ), на якому 386,32 гривень; розрахункова карта (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), на якій 1342,65 гривень; депозит карта (оформлення вкладу) (розрахунковий рахунок НОМЕР_3 ), на якій 212,33 доларів США; розрахункова карта (розрахунковий рахунок НОМЕР_4 ), на якій 3144,16 гривень; карта класу Еlесtrоn Приватбанк (розрахунковий рахунок НОМЕР_5 ) на якій 319,48 долaрів США; (GLMG) Голд для виплат (розрахунковий рахунок НОМЕР_6 ), на якій 8031,67 доларів США, а також до інших рахунків, відкритих ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» суд виходить з такого:

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перед судом представником позивача не доведено що така сторона обмежена у доступі з можливістю керувати вищезазначеними рахунками. А відтак позивачем не надано належних доказів відсутності доступу до системи платежів «Приват 24».

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то суд виходив з того, що поняття моральної шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору, тому якщо між сторонами спору існують договірні зобов`язання, стягнути моральну шкоду за їх порушення неможливо. Підставою для стягнення моральної шкоди є делікт, за порушення договору моральна шкода не стягується, в тому числі і при порушенні прав споживачів.

Відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм можна дійти висновку про те, що ні чинним законодавством ні договором банківського вкладу, на який посилається позивач не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з неповерненням банком грошових коштів, переданих на депозит.

Вирішуючи позовну вимогу в частині відшкодування витрат пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого:

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 3 ст. 137 ЦПК передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В такому описі слід зазначати перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката кількість годин, витрачених на надання кожної послуги.

Водночас за змістом частини 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок то позовні вимоги в частині відшкодування витрат пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Тому суд прийшов до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення в частині стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» вклади, які належать ОСОБА_4 за депозитними договорами «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD900- суму вкладу 80 000 доларів США, від 10.12.2013 року № SAMDNWFD800 - суму вкладу 20 000 доларів США, від 25.12.2013 року № SAMDNWFD300 суму вкладу 25 000 доларів США; 63 446,43 доларів США, як відсотки за користування депозитними коштами; 17 157,57 доларів США, як 3% річних. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» вклади, які належать ОСОБА_1 за депозитними договорами «Стандарт» від 10.12.2013 року № SAMDNWFD900- суму вкладу 80 000 доларів США, від 10.12.2013 року № SAMDNWFD800 - суму вкладу 20 000 доларів США, від 25.12.2013 року № SAMDNWFD300 суму вкладу 25 000 доларів США; 63 446,43 доларів США, як відсотки за користування депозитними коштами; 17 157,57 доларів

США, як 3% річних.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення 250 000 гривень в якості

компенсації моральної шкоди; зобов`язання ПАТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_1 доступ до системи електронних платежів «Приват-24» з можливістю керування

наступними рахунками: Рlаtіnum (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ), на якому 386,32 гривень; розрахункова карта

(розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), на якій 1342,65 гривень; депозит

карта(оформлення вкладу) (розрахунковий рахунок НОМЕР_3 ), на

якій 212,33 доларів США; розрахункова карта (розрахунковий рахунок НОМЕР_4 ), на якій 3144,16 гривень; карта класу Еlесtrоn Приватбанк

(розрахунковий рахунок НОМЕР_5 ) на якій 319,48 долaрів США;

(GLMG) Голд для виплат (розрахунковий рахунок НОМЕР_6 ), на якій

8031,67 доларів США, а також до інших рахунків, відкритих

ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати та витрати, пов`язані із розглядом справи на професійну правничу допомогу, - відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави 9 605, 00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

АТ КБ «Приватбанк», , 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1-д; ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , вул. Лугова, 9, м. Пустомити Львівська область.

Повне рішення суду складено 28.11.2019.

СуддяЄ. О. Данилів