ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 387/461/19

провадження № 22-ц/4809/1604/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Згода»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 у складі судді Цотка В. В. і

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року адвокат Кучеренко Олена Петрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі ТОВ «Згода») та просила стягнути на її користь орендну плату за 2014-2018 роки в розмірі 38344 грн по договору оренди землі від 07.05.2009.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила стягнути з ТОВ «Згода» (далі ТОВ «Згода») орендну плату за 2014-2018 роки в розмірі 28758,50 грн, пеню в розмірі 10496,85 грн, по договору оренди землі від 07.05.2009, а всього 39355,35 грн (а.с.40-42).

Позовна заява мотивована тим, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 005756 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,34 га кадастровий № :02:000:0308, яка розташована на території Троянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Між позивачем та ТОВ «Згода» 07.05.2009 укладено договір оренди землі (далі Договір) строком на 10 років, який зареєстровано у Добровеличківському РВ КРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 40 від 07.05.2009.

Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Відповідачем не виконано покладені на нього Договором обов`язки, зокрема, не виплачено орендну плату за 2014-2018 роки.

На вимогу представника позивача, який діяв на підставі доручення, виплатити орендну плату відповідач відмовився.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Згода» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за період 2014-2018 років по Договору в сумі 25 886,24 грн та пеню в сумі 10 496,85 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що є доведеним факт невиконання ТОВ «Згода» зобов`язань, щодо виплати позивачеві орендної плати за період 2014-2018 роки в строки та розмірах визначених Договором.

На думку суду першої інстанції, виходячи з розміру невнесеної орендної плати, яка зазначена відповідачем у розрахунку, а також, враховуючи період прострочення (з 01.01.2015 по 27.08.2019) загальна сума пені становить 23 345,41 грн.

Проте, зважаючи на ту обставину, що позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 10 496,85 грн, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення в межах позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «Згода» просить скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, ТОВ «Згода» здійснювало нарахування орендної плати за відповідним договором за 2014-2018 роки позивачу та сплачувало податок на землю на прізвище ОСОБА_3 , а неотримання позивачем орендної плати за відповідні роки сталося внаслідок бездіяльності останньої.

Позивач змінила своє прізвище з Штуковецької на ОСОБА_5 , про що не повідомила орендаря та не внесла відомості про зміну прізвища власника земельної ділянки у відповідні державні реєстри.

Також, з 2014 року ОСОБА_1 постійно проживає на території Російської Федерації, про що також не повідомила ТОВ «Згода» та не надала реквізитів для сплати орендної плати відповідачу.

Окрім того, ОСОБА_1 втратила право власності не земельну ділянку, що є предметом Договору, з 2017 року, оскільки стала громадянкою Російської Федерації та, як наслідок, втратила право вимоги на сплату орендної плати за 2017-2018 роки.

Матеріали справи не містять належних доказів, що орендодавець чи його представник, з необхідним обсягом повноважень, звертався до ТОВ «Згода» з приводу виплати орендної плати.

Від представника позивача адвоката Кучеренко Олени Петрівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Згода» без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від представника позивача адвоката Кучеренко О.П. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 005756 від 27.03.2002 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,34 га, з кадастровим номером :02:000:0308, яка розташована на території Троянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ( а. с. 9, 11).

11.07.2007 ОСОБА_3 (орендодавець) уклала з ТОВ "Згода" (орендар) договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Добровеличківському РВ КРФ ДП " Центр ДЗК ", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2009 за № 40.

Згідно п.п. 1-8,15 Договору, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування терміном на 10 років для ведення товарного виробництва належну орендодавцю земельну ділянку площею 5,34 га.

Відповідно до п.п. 9,11 Договору за оренду земельної ділянки відповідач взяв на себе зобов`язання вносити орендну плату в розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у строки з 01 січня по 31 грудня.

Відповідно до п.20 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10 денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (а. с. 26 ).

Зі свідоцтва про реєстрацію шлюбу НОМЕР_1 № 661310 від 28.05.2011, виданого відділом РАГС адміністрації Олександрівського району Володимирської області Російської Федерації, встановлено, що після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , що мало місце 28.05.2011, позивач стала носити прізвище - ОСОБА_4 ( а. с.10 ).

З наданої відповідачем довідки № 911 від 14.06.2019 встановлено, що на підставі договору оренди землі, зареєстрованого 07.05.2009 за № 40, позивачеві була нарахована орендна плата: за 2014 рік - в сумі 3837,66 грн; за 2015 рік - в сумі 4793,48 грн; за 2016 рік - в сумі 5751,70 грн; за 2017 рік - в сумі 5751,70 грн; за 2018 рік - в сумі 5751,70 грн (а. с. 39).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не сплачувалась орендна плата відповідно до Договору за 2014-2018 роки.

Такий висновок суду ґрунтується на законі та відповідає обставинам справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон), передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.

Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати.

Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі.

За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі.

Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Матеріалами справи підтверджується, що 11 липня 2007 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ «Згода» в особі генерального директора Соловчука І. М. (орендар), строком на 10 років, укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,34 га, кадастровий № :02:000:0308, яка розташована на території Троянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано у Добровеличківському РВ КРФ ДП " Центр ДЗК ", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2009 за № 40(а.с. 26).

Вказана земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 005756 (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.05.2011, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрівського району Володимирської області Російської Федерації, 28.05.2011 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 132 (а. с. 10).

Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 в позовній заяві просила стягнути орендну плату за Договором з 2014 по 2018 роки.

Пунктами 9-11 Договору оренди землі від 11 липня 2007 року визначено,що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від грошової оцінки землі або 1,5 т зернових, 1 ц соняшника, 25 кг цукру, 1 причеп соломи, оранка, культивація городу.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Орендна плата вноситься в період з 01 січня по 31 грудня.

В апеляційній скарзі ТОВ «Згода» визнає факт невиплати позивачу орендної плати за 2014-2018 роки, а тому за приписами ст.82 ЦПК України, ця обставина не підлягає доказуванню.

Оскільки ТОВ «Згода» не виконувало умови Договору, щодо виплати позивачу орендної плати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача орендної плати.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, зміна позивачем прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_4 та проживання її в Російській Федерації не позбавляло відповідача обов`язку сплачувати орендну плату.

Неправдивими є доводи апеляційної скарги, що представник позивача ОСОБА_8 не мав повноважень на отримання орендної плати, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Так, згідно наявної в матеріалах справи світлокопії довіреності 33 АА 1490866 від 14.02.2018, яка посвідчена нотаріусом Олександрівського нотаріального округу, Володимирської області Російської Федерації, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_8 представляти її інтереси, в тому числі отримувати належну їй плату за договором оренди (а.с.21).

Припущенням є доводи апеляційної скарги, що позивач з 2017 року втратила право власності на земельну ділянку, оскільки стала громадянкою Російської Федерації.

Факт втрати позивачем громадянства України не доведений.

Крім того, встановлення такого факту не можу бути підставою для автоматичної втрати особою права власності на належну земельну ділянку і це не надає орендарю права не виконувати умови договору оренди земельної ділянки та не сплачувати орендну плату.

Визначений судом розмір орендної плати відповідачем не оспорюється, а тому суд не входить в обговорення цього питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» залишити без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31.10.2019.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко