Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/172/19
Провадження № 2/506/133/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області, у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретарів судового засідання Гушкана Є.А., Паламарчук М.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою.

24 квітня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі.

04 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . В її будинку зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач в будинку не проживає і ніяким іншим чином житловим приміщенням не користується, участі в його утриманні не приймає, витрати за користування комунальними послугами не несе. Факт реєстрації місця проживання відповідача у належному їй будинку не дозволяє їй розпоряджатись ним на власний розсуд та обмежує її законні права, а саме продати його. Таким чином, у неї виникли реальні перешкоди в розпорядженні своїм майном. Тому, оскільки відповідач фактично не проживає в належному їй будинку, вона просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала та пояснила, що її дочка з ОСОБА_2 не могли укласти шлюб, через відсутність реєстрації в останнього, тому на прохання своєї дочки прописала його, а з 2015 року дочка не підтримує подружніх відносин та з 02.11.2018 року шлюб розірвано.

Відповідачу направлялася судова повістка про виклик у судове засідання за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «за зазначеною адресою не проживає» /а.с.30, 32, 37/.

При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування домоволодіння та Витягом з Державного реєстру речових прав /а.с.8-9/.

В будинку позивача зареєстрований відповідач ОСОБА_2 /а.с.13-14, 17 зв./.

Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного та засвідченого депутатом Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області ОСОБА_3 21.03.2019 року, ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак більше року в зазначеному будинку не проживає /а.с.14/.

Утримання будинку та сплату комунальних платежів здійснює позивач.

Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями свідків.

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що у неї з позивачем дружні стосунки і, що вона часто ходить до неї в гості, а також те, що відповідача по справі вона ніколи не бачила, хоча знала, що він прописаний у будинку ОСОБА_1 і участі в утриманні будинку не приймає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач - це зять позивача. ОСОБА_2 бачила давно, він проживає десь біля м. Одеса, а також підтвердила той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що, вона є сусідкою позивача і як її відомо, ОСОБА_2 є колишнім зятем позивача, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за даної адресою ніколи не проживав. Вона його бачила всього 1-2 рази у гостях у позивача, років 5-6 тому назад.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.71 ч.1, ст.72 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином, судом з`ясовано, що відповідач, будучи зареєстрованим в будинку позивача, однак не проживаючи за місцем реєстрації, не сплачуючи комунальні платежі та не приймаючи участі у підтриманні будинку в належному стані втратив право користування цим жилим приміщенням, крім того, відповідач створює позивачу перешкоди у розпорядженні майном, так як через реєстрацію відповідача у будинку позивача, остання обмежена у праві розпоряджатися будинком на власний розсуд, здійснити продаж будинку тощо, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та усунути позивачу перешкоди у користуванні житлом шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає, що оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судові витрати відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_1 / судовий збір в сумі 768,40 грн. в доход держави на рахунок УК у Окнян.р-ні/Окнянськ.р-ні/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38029450; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача 5313; Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2019 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко