Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6397/19
У Х В А Л А

12 червня 2019 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на магазин-кафетерій, загальною площею 95,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47151550 від 31.05.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на магазин, загальною площею 34,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47151665 від 31.05.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на магазин-кафетерій, загальною площею 24,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47151721 від 31.05.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; витребувати майно у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 магазин-кафетерій (нежитлова будівля), загальною площею 95,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, магазин (нежитлова будівля), загальною площею 34,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, магазин-кафетерій (нежитлова будівля), загальною площею 24,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; визнати за ОСОБА_1 право власності на магазин-кафетерій (нежитлова будівля), загальною площею 95,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, магазин (нежитлова будівля), загальною площею 34,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, магазин-кафетерій (нежитлова будівля), загальною площею 24,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; стягнути судові витрати по справі.

Одночасно ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що ОСОБА_2 постійно уникає з нею зустрічі, не повертає їй зазначені магазини та не дає можливості здійснювати в них діяльність та розпоряджатися належним заявниці майном, а до того часу, як буде винесено рішення по вищевказаній справі відповідачка, з метою ухилення від виконання рішення, матиме намір реалізувати об`єкти нерухомості: магазин-кафетерій (нежитлова будівля), загальною площею 95,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, магазин (нежитлова будівля), загальною площею 34,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, магазин-кафетерій (нежитлова будівля), загальною площею 24,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, або будь-яким іншим способом сприяти накладенню на нього обтяження (укладення договорів іпотеки тощо) що в майбутньому унеможливить виконання рішення суду. А тому, просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме: нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, нежитлову будівлю магазин, що розташований за адресою кв. АДРЕСА_3 адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 1, 2 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Позивачка припускає, що власник спірних нежитлових будівель ОСОБА_2 може їх реалізувати, що унеможливить виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що заявником не обгрунтовано припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного майбутнього судового рішення на користь заявника, оскільки, конкретних доказів про намір реалізувати майно, суду не надано.

Суд звертає увагу заявника на те, що види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих позивачем щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Представником позивача не доведено та судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не надано жодних доказів того, що відповідачка ОСОБА_2 вчиняє дії щодо відчуження спірних приміщень.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість реалізації чи інших дій ОСОБА_2 спірних нежитлових приміщень, що порушувало б права позивача. Аналогічна правова позиція висловлена Вреховним Судом у постанові від 17.10.2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Враховуючи зазначене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель