У Х В А Л А

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 753/894/18

провадження № 61-9569ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисова В`ячеслава Євгеновича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Денисов В. Є. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. Зокрема, заявнику необхідно було надати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, у якій зазначити поважні причини, що перешкоджали їй подати касаційну скаргу до 06 травня 2019 року, надати належні та допустимі докази хвороби представника заявника.

На виконання ухвали суду представник ОСОБА_1 - адвокат Денисов В. Є. надіслав заяву, в якій просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні не була присутня та про оскаржуване рішення суду їй було невідомо, а про повний текст оскаржуваної постанови заявник дізналась «09 листопада 2019 року, вже після укладання з адвокатом договору про надання правової допомоги». Адвокат Денисов В. Є. також зазначив, що не мав можливості подати касаційну скаргу, оскільки знаходився на лікуванні в «Центрі первинної допомоги №2» з 03 травня 2019 року по 08 травня 2019 року. Проте жодного належного доказу на підтвердження вказаних обставин до заяви не додано.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків ( рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене суд касаційної інстанції не може вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки належних та допустимих доказів, які підтверджують поважність зазначених заявником обставин суду не надано.

Отже, станом на 27 червня 2019 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2019 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Денисова В`ячеслава Євгеновича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник