РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1320/17

пр. № 2/759/329/19

03 червня 2019 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_5 , який представляє інтереси ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є стягнення коштів за невиконання умов договору оренди-викупу, та просить стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 357408,00 грн., моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. та судових витрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

17.06.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір оренди-викупу транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , про що був підписаний відповідний акт прийому-передачі даного автомобіля. Відповідно до умов договору відповідач здійснював купівлю транспортного засобу за фіксовану в договорі суму на відповідних умовах. Також при укладанні договору були присутні батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , та мати - ОСОБА_4 , які виступили поручителями по даному договору.

Позивачем були повністю виконані всі зобов`язання за договором, проте відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти за викуп автомобіля не надав, та не повернув дане авто у зв`язку з невиконанням умов договору. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 завдав позивачу значних збитків, яка становить: сума договору 8500 доларів США, 10 % - 850 доларів США, штраф за прострочку платежів, штраф а відмову повернути авто - 50 % від суми договору - 4250 доларів США, що у становить 13600 доларів США, що еквівалентно 357408,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2017 відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачам було направлено ухвалу суду та встановлено строки для подання відзиву на позов.

Відповідачі відзиву на позовну заяву до суду не надали.

Відповідачі про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.06.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди-викупу транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 1 договору наймодавець надає, а наймач приймає в оплатне користування на викуп автомобіль марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3 та 4 договору, термін викупу-оренди становить 19 місяців. Загальна сума виплати за автомобіль становить 8500 доларів США.

Відповідно до п. 5 договору, автомобіль передано а оренду 17.06.2014 року. Тобто згідно пункту 3 цього договору, кінцевий термін виконання договору 17.01.2016 р.

Свої зобов`язання позивачем були повністю виконані всі зобов`язання за договором, а саме позивач надала транспортний засіб за договором оренди-викупу ОСОБА_2 17.06.2014 р., що підтверджується актом прийому-передачі автомобіля (а.с. 14).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 9 договору передбачена відповідальність за порушення умов договору. У випадку прострочки за місячними платежами більш ніж на 30 календарних днів, наймач зобов`язаний сплатити наймодавцю штраф в розмірі 10 % від суми договору. Наймач зобов`язаний повернути автомобіль наймодавцю за його вимогою, у випадку відмови від повернення автомобіля наймач зобов`язаний сплатити наймодавцю штраф в розмірі 50 % від суми договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тобто, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить:

-сума договору 8500 доларів США;

-10 % від суми договору - 850 доларів США ( штраф за прострочення платежів);

- 50 % від суми договору - 4250 доларів США ( штраф за відмову повернути авто),

що становить 13600 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент подання позову еквівалентно 357408,00 грн.

Також при укладанні договору були присутні батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , та мати - ОСОБА_4 , які виступили поручителями по даному договору, що підтверджується договором.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надані розписки, в яких вони зобов`язуються у випадку порушення виконання договору оренди-викупу виконати всі умови даного договору в термін та розмірі, встановлених цим договором (а.с. 19, 20).

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, розписка є реальним договором, який вважається укладеним лише з моменту передання грошей (речей) позикодавцем позичальнику, а розписка як борговий документ є підтвердженням факту укладення договору позики між особами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

З урахуванням вищезазначених норм, а також враховуючи те, що розписка внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі авто за договором оренди-викупу, суд прийшов до висновку про солідарну відповідальність всіх відповідачів за невиконання ОСОБА_2 умов договору оренди-викупу від 17.06.2014 р.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 постанови Пленум у Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для справи, а також вимог розумності і справедливості. (ч.3 ст.23 ЦК України).

Позивачем не надано суду доказів того, що йому було завдано моральної шкоди.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався, як на підставу позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 545, 610, 611, 612, 1047 ЦК України ст.ст.6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) кошти в розмірі 357408,00 грн. за невиконання умов договору оренди-викупу від 17.06.2014 р.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 3574,08 грн.

У інших вимогах - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць