Справа №461/1106/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18 червня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

з участю:

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 31 360 грн., пеню у розмірі 5 048,04 грн., штраф у розмірі 20 960,00 грн., індекс інфляції в розмірі 1366,63 грн., а загалом суму у розмірі 58 733,67 грн.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 готівкою суму коштів в розмірі 10 400 гривень, що на момент позики згідно курсу 1 долар = 26 грн. дорівнювало 400 доларів США. На підтвердження даного факту було укладено Договір позики від 03 квітня 2018 року, а також ОСОБА_2 надав розписку як додаткове підтвердження факту позики та отримання ним зазначених коштів.

Згідно умов Договору позики ОСОБА_2 повинен був повернути кошти не пізніше 03 червня 2018 року. Однак в передбачений термін ОСОБА_2 не повернув позичену суму коштів, а при зустрічі попросив ще додатково надати йому суму коштів в розмірі 20 960 гривень, що на момент позики згідно комерційного курсу 1 долар = 26.2 гривні дорівнювало 800 доларів США і на підтвердження даного факту було укладено ще один Договір позики від 03 червня 2018 року та додатково написана розписка.

Згідно умов Договору позики від 03 червня 2018 року остаточне повернення суми боргу відповідачем мало бути не пізніше 03 жовтня 2018 року.

Однак, відповідач умов Договору позики не виконав, зустрічей та телефонних розмов зі позивачем уникає, на письмову претензію надіслану поштою на його адресу ніяким чином не реагує.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню по двох договорах складає: 13 423,57 + 45 310,67 = 58 733,67 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2019 р. у справі відкрито провадження. /а.с.25/.

Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, оскільки подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позов до суду не надходив. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Суд встановив, що 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 готівкою суму коштів в розмірі 10 400, 00 гривень, що на момент позики згідно курсу 1 долар = 26 грн. дорівнювало 400 доларів США.

На підтвердження даного факту було укладено Договір позики від 03 квітня 2018 року, а також ОСОБА_2 надав розписку як додаткове підтвердження факту позики та отримання ним зазначених коштів. /а.с.11-12/.

Згідно умов Договору позики ОСОБА_2 повинен був повернути ОСОБА_1 кошти не пізніше 03 червня 2018 року. Однак в передбачений термін ОСОБА_2 не повернув позичену суму коштів, а при зустрічі попросив ще додатково надати йому суму коштів в розмірі 20 960,00 гривень, що на момент позики згідно комерційного курсу 1 долар =26.2 гривні дорівнювало 800 доларів США і на підтвердження даного факту було укладено ще один Договір позики від 03 червня 2018 року та додатково написана розписка. /а.с.12-13/.

Відповідно до умов Договору позики від 03 червня 2018 року остаточне повернення суми боргу мало бути не пізніше 03 жовтня 2018 року.

Проте, як ствердив позивач у позовній заяві, на даний час, відповідач не повернув жодних коштів на виконання вимог вказаних розписок, що не спростовано відповідачем. Відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем. У зв`язку із цим, до відповідача 03.04.2018 року була надіслана вимога про повернення заборгованості (коштів) по договору позики від 03.04.2018 р. та від 03.06.2018 р.. /а.с.15-16, 17/.

Як вбачається із умов Договору позики від 03 квітня 2018 року, а саме п.8 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики згідно умов договору він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення тобто починаючи з 03 червня 2018 року, а також пеню в розмірі 20 % від суми несплаченого боргу.

Пунктом 8 другого Договору позики від 03 червня 2018 року, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики згідно умов договору він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та пеню в розмірі 20 відсотків від суми прострочення. Та на підставі п. 8.1 Договору позики від 03 червня 2018 року, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 20 960 гривень.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Згідно даної розписки, відповідач вз`яв на себе зобов`язання повернути позивачу позичені у нього грошових коштів на певних умовах у та у вказаний строк. Розписка підписана власноручно відповідачем і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача розписки відповідача свідчить про неповернення ним боргу.

Частинами першою, другою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором.

Таким чином, загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем по договору позики від 03.04.2018 р. та від 03.06.2018 р. становить: 31360,00 грн., пеня 5048,04 грн., штраф 20960,00 грн., індекс інфляції 1366,63 грн., всього 58733,67 грн.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаного договору позики.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 207, 526, 612, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 351 - 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики, задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму заборгованості у розмірі: 31360,00 грн., пеня 5048,04 грн., штраф 20960,00 грн., індекс інфляції 1366,63 грн., всього 58733,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 18.06.2019 р.

Суддя О.Р. Юрків.