Справа № 127/3784/19
Провадження № 2/127/518/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Маркової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з урахуванням змінених позовних вимог (а.с. 41-42), з позовом до Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна та просив суд скасувати арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що матері позивача ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., належала квартира АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_2 померла, після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на вищевказану квартиру. Єдиним спадкоємцем померлої є позивач - її син. У встановлений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дізнався, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про обтяження спадкової квартири на підставі листа (И-7-Л,03.11.1998, Ленінський районний суд м. Вінниці), який було накладено в межах кримінальної справи щодо ОСОБА_3 , якого вироком Вінницького обласного суду від 14.07.1998 року було засуджено за ст.ст.93, п «а»; 142, ч.3; 17; 421 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Позивач вважає, що оскільки на час набрання вироком законної сили у власності ОСОБА_3 квартира не перебувала, тому Перша державна нотаріальна контора м. Вінниці не мала права накладати арешт на майно, яке не належить боржнику ОСОБА_3 . Відсутність у Бронштейна ОСОБА_4 будь-якого майна підтверджується Актом про неможливість стягнення від 14.10.1998 року. Разом з тим, ці норми права були порушені, оскільки згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.02.2019 року на квартиру АДРЕСА_2 з 18.07.2007 року зареєстровано обтяження квартири, власником якої ОСОБА_3 не являється і ніколи не являвся. Померла ОСОБА_2 боржником ніколи не була, а тому накладення арешту є незаконним. Позивач не може реалізувати своє спадкове право на оформлення та отримання спадщини, тому звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Маркова О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, проте суду надано відзив на позовну заяву (а.с. 64-65) та заяву, відповідно до якої просили розглянути справу у відсутність їх представника, щодо вирішення даної справи покладалися на розсуд суду (а.с. 73).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 31.05.2002 року (а.с. 4).

Квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який є братом позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52605713 від 13.07.2018 року суд встановив, що 13.07.2018 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №195/2018 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.02.2019 року встановлено, що 18.07.2007 року за №5325427 Першою вінницькою держнотконторою на підставі листа И-7-Л, 03.11.1998 року Ленінського районного суду м. Вінниці (а.с. 9) накладено арешт (архівний запис, архівна дата 25.11.1998 року, № реєстра:10-367/3) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої вказано ОСОБА_3 (а.с. 10, 32).

Вказане також підтверджується довідкою №200/01-14 від 05.02.2019 року Державного нотаріального архіву Вінницької області ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 11).

По даній справі встановлено, що вироком судової колегії в кримінальних справах Вінницького обласного суду від 14.07.1998 року, який залишений без змін ухвалою Судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 27.08.1998 року, визнано винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого у АДРЕСА_1 за ст. ст.93, п.п. «а», 142 ч. 3, 17, 117 ч. 4, 42 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві особистої власності (а.с. 43-52).

На підставі вказаного вище вироку суду, 30.09.1998 року було видано виконавчий лист щодо конфіскації всього майна, що є особистою власністю ОСОБА_3 (а.с. 53).

З акту про неможливість стягнення, складеного 14.10.1998 року судовим виконавцем Ленінського районного суду м. Вінниці Ткачук Н.П. та понятих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суд встановив, що за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке належить ОСОБА_3 і яке можливо конфіскувати в квартирі АДРЕСА_3 , відсутнє (а.с. 54).

Згідно оглянутих в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи №95220 на 31-му аркуші щодо квартири АДРЕСА_3 суд встановив, що дана квартира в цілому зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Лукашенко В.Б., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу від 02.10.1996р. зареєстрованого в реєстрі №4072. Реєстрація права власності ОСОБА_2 проведена КП «ВООБТІ» 17.10.1996р. в реєстровій книзі 78 за реєстровим №75. Також встановлено, що станом на 04.09.1996р. (дата останньої технічної інвентаризації) загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 30,95 кв.м., в тому числі житлова - 18,96 кв.м. Відповідно додатку №1/213 до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 200 від 04.06.1987р. будинку з існуючим АДРЕСА_4 (а.с. 55).

Отже судом встановлено, що з моменту купівлі в 1996 році квартири АДРЕСА_3 її єдиним власником була і залишається в даний час мати позивача по справі ОСОБА_2 .

Права власності на дану квартиру інших осіб судом не встановлено.

Згідно ст. 41 Конституції України, якою встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, при розгляді даної справи судом не встановлено порушень вимог закону Першою вінницькою держнотконторою щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , зокрема, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року.

Однак наявність не знятого арешту на дану квартиру перешкоджає спадкоємцю померлої власниці квартири оформити свої спадкові права на дане майно, тому суд вважає можливим с скасувати арешт, накладений на підставі листа Ленінського районного суду м. Вінниці №И-7-Л від 03.11.1998 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

За клопотанням позивача судові витрати не стягувати з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першої вінницької державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі листа Ленінського районного суду м. Вінниці №И-7-Л від 03.11.1998 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.07.2019 року.

Суддя: