СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/988/17
Провадження №6/547/3/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Постолюк О.В.,

з участю:

державного виконавця Чекальського С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка подання начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Чекальського Сергія Броніславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника,-

В С Т А Н О В И В :

Начальник Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Семенівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Полтавській області) Чекальський С.Б. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа останнього. На обгрунтування внесенного до суду подання, зазначив про те, що на виконанні Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження №52348467 від 23.09.2016 року з примусового виконання: 1) виконавчого листа №547/977/15-ц, виданого 02.12.2015 року Семенівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 20097,62 грн. заборгованості за договором позики від 17.12.2010 року (виконавче провадження №52225940); та 2) виконавче провадження з виконання виконавчого листа №547/988/17, виданого 10.04.2018 року Семенівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 79000,00 грн. заборгованості за договором позики від 17.12.2010 року та судових витрат 790,00 грн. (виконавче провадження №57028068). На обгрунтування доводів подання зазначено, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 20.08.2018 року виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника ОСОБА_1 було зобов`язано подати декларацію про доходи та майно. Копію вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Боржнику на праві власності належить легковий автомобіль ЗАЗ LANOS седан-в, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з тим, рішення суду на даний час боржником не виконано, декларацію не подано, на виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причин невиконання рішення суду боржник ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив. За результатами вжитих виконавцем заходів встановлено, що боржник за місцем свого проживання відсутій протягом тривалого часу, що підтверджується інформацією Заїчинської сільської ради, про місце свого перебування чи роботи не повідомив та не вжив заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду. З урахуванням вказаних обставин, посилаючись на положення ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та норму ст.377-1 ЦПК України, державний виконавець вважав наявними підстави для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

Відповідно до положень ч.4 ст.441 ЦПК України розгляд подання здійснено без повідомлення сторін за участю державного виконавця.

В судовому засіданні по розгляду подання начальник Семенівського районного відділу ДВС викладені в поданні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задоволити. Зазначив, що виконавче провадження досить тривалий час перебуває на виконані в органі державної виконавчої служби. Разом з тим, на запитання суду про направлення повідомлень та документів виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1 на адресу місця проживання в м.Полтава, вказану у рішенні суду та виконавчому листі про стягнення з останнього на користь ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики та судових витрат, зазначив, що таке листування на вказану адресу не здійснювалось.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши зміст подання та доданих до нього копій документів виконавчого провадження, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що 10 квітня 2018 року Семенівським районним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 79000,00 грн. заборгованості за договором позики від 17.12.2010 року та 790,00 грн. судових витрат. При цьому у відомостях про місце проживання боржника зазначено: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 с АДРЕСА_2 ; проживає: АДРЕСА_3 (а.с.7).

20.08.2018 року начальником Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Чекальським С.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №547/988/17, виданого Семенівським районним судом Полтавської області 10.04.2018 року (а.с.8, 9).

Як вбачається зі змісту супровідного листа від 20.08.2018 року за вих.№5689.5690/14.24-34 про направлення сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2018 року із зазначенням в ньому реквізитів для сплати боргу та розясненням наслідків невиконання вимог державного виконавця, вказаний лист був направлений боржнику ОСОБА_1 в с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області (а.с.10).

01.10.2018 року державним виконавцем Чекальським С.Б. складений акт про непроживання боржника ОСОБА_1 в с.Заїчинці більше 10 років (а.с.11).

05.10.2018 року за вих.№7029 начальником Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Чекальським С.Б. на адресу боржника ОСОБА_1 в с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області направлено вимогу про термінове подання декларації про доходи боржника та зявлення до відділу ДВС для вирішення питання щодо сплати існуючого боргу за рішенням суду (а.с.12).

Згідно повідомлення територіального сервісного центру 5347 від 22.08.2018 року №970, наданого на запит державного виконавця, боржник ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «ЗАЗ» модель «LANOS» тип кузова: седан-в, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . На вказаний транспортний засіб накладено обмеження у виді арешту та/або заборони відчуження (а.с.13).

Згідно повідомлень начальника відділу у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 30.08.2018 року №524/115-18, наданого на запит державного виконавця, станом на 01.01.2013 року у відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за гр-ном ОСОБА_1 (а.с.14).

Інформацією щодо спадкування боржником ОСОБА_1 майна після смерті батька ОСОБА_4 Заїчинська сільська рада не володіє (а.с.15).

Постановою начальника Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Чекальського С.Б. від 20.08.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.16).

Згідно листа від 20.08.2018 року за вих.№5698/14.24-34, вказана постанова про арешт майна боржника була направлена ОСОБА_1 в с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області (а.с.17).

01.10.2018 року постановою начальника Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Чекальського С.Б. оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1 - легковий автомобіль марки «ЗАЗ» модель «LANOS» тип кузова: седан-в, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.18).

Постанова про розшук майна боржника була направлена ОСОБА_1 в с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області (а.с.19).

Як вбачається зі змісту листа начальника Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Чекальського С.Б. від 03.10.2018 року за вих.№6986/14.24-34, останній направив сторонам виконавчого провадження (боржнику та стягувачу) для виконання та відома подання державного виконавця про заборону у праві виїзду за межі держави України від 03.10.2018 року. Адресою проживання боржника вказане с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області (а.с.20).

Даючи оцінку аргументам, наведеним державним виконавцем, щодо наявності підстав для задоволення подання, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.7 вказаного Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Згідно положень ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, системний аналіз даних правових норм дозволяє дійти висновку про те, що державний виконавець, як визначений законом суб`єкт, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень, зобов`язаний здійснити дії з примусового виконання судового рішення на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», а також відповідно до положень інших законів та нормативно-правових актів, а також у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, керуючись при цьому принципами верховенства права, законності та обов`язковості виконання рішень.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом ч.ч.1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Таким чином системний аналіз наведених вище правових норм у їх взаємозв`язку дозволяє суду дійти висновку про те, що підставою тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України є саме встановлення факту ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що має бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а не обставина невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, визначеного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, і саме державний виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні шляхом вжиття заходу, передбаченого ст.441 ЦПК України.

Так, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; подання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей (декларації) про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; своєчасного з`явлення на вимогу виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, під ухиленням від виконання зобов`язання слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають такому виконанню.

Відповідно до положень ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З урахуванням викладеного, державний виконавець при здійсненні примусового виконання зведеного виконавчого провадження №52348467 від 23.09.2016 року, до якого входить і виконання виконавчого листа №547/988/17, про стягнення із боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики в сумі 79000,00 грн. та судових витрат в сумі 790,00 грн., мав направити боржнику, як стороні виконавчого провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2018 року та в подальшому всі інші документи виконавчого провадження саме на адресу, зазначену у виконавчому документі.

Виконавчий лист, виданий 10.04.2018 року Семенівським районним судом Полтавської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошових коштів та судових витрат, на виконання якого державним виконавцем було відкрите виконавче провадження 20.08.2018 року, містить дві адреси боржника: 1) с.Заїчинці Семенівського району АДРЕСА_1 області та 2) АДРЕСА_4 поштовий АДРЕСА_5 .

Натомість судом встановлено, що державним виконавцем як у постанові про відкриття виконавчого провадження, так і в інших документах виконавчого провадження (вимозі державного виконавця від 05.10.2018 року, постанові про арешт майна боржника від 20.08.2018 року, постанові про розшук майна боржника від 01.10.2018 року, повідомленні сторонам виконавчого провадження про подання щодо заборони у праві виїзду за межі України та інші) зазначено адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 виключно с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області та жодного разу не здійснено направлення відповідних копій постанов та повідомлень на адресу проживання боржника в м.Полтава, що свідчить про недотримання державним виконавцем передбаченого законом порядку повідомлення боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та вчинені виконавцем в його межах дії та прийняті рішення.

Жодних доказів отримання боржником ОСОБА_1 в с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2018 року, яка мала бути направлена йому рекомендованим поштовим відправленням, документи, додані державним виконавцем до подання не містять.

Будь-яких відомостей щодо підстав не направлення боржнику копій винесених державним виконавцем Чекальським С.Б. постанов та повідомлень в межах зведеного виконавчого провадження №52348467 на адресу боржника ОСОБА_1 в м.Полтава, зазначену у виконавчому листі, а також направлення відповідних запитів з метою отримання інформації про проживання боржника за вказаною адресою, матеріали виконавчого провадження, надані до суду, не містять. Натомість державним виконавцем під час судового розгляду подання була підтверджена обставина не направлення боржнику ОСОБА_1 документів виконавчого провадження в м.Полтава.

Відповідно до п.п.6, 8 Розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (з наступними змінами, далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом, крім іншого, складання актів та протоколів. Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

Разом з тим, додана до подання копія акту державного виконавця не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки зазначаючи в поданні про зведене виконавче провадження №52348467 від 23.09.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь двох стягувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошових коштів, акт, складений пізніше в часі 01.10.2018 року, містить посилання лише на номер виконавчого документа (№547/977/15), де стягувачем виступає гр-н ОСОБА_2 ; акт взагалі не містить відомостей про зведене виконавче провадження та фактів, на підставі яких начальником Семенівського районного відділу ДВС була встановлена обставина не проживання боржника ОСОБА_1 в с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області більше 10 років.

При цьому посилання в поданні на відсутність боржника ОСОБА_1 протягом тривалого часу за місцем свого проживання з посиланням на інформацію Заїчинської сільської ради не приймається судом до уваги, оскільки акт таких відомостей не містить, а з доданих до подання копій документів виконавчого провадження наявності такої інформації також не вбачається.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про недоведеність державним виконавцем належного повідомлення боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та вжиті ним в його межах дії, та як наслідок, умисне ухилення останнього від виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо подання декларації та з`явлення на вимогу виконавця, надання йому пояснень з приводу невиконання рішення суду.

Крім того, до матеріалів подання державним виконавцем не було додано копій документів на підтвердження звернення виконавця з відповідними запитами до державних органів та установ з метою отримання інформації про отримані та наявні у боржника ОСОБА_1 доходи, зокрема, до банківських установ, органів Пенсійного фонду України, соціального захисту населення, фіскальної служби, служби зайнятості, та про зміст отриманої інформації.

Наявні в матеріалах зведеного виконавчого провадження відповіді від відділу у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області про відсутність інформації щодо реєстрації за гр-ном ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку та про відсутність відомостей щодо успадкування боржником майна після смерті батька ОСОБА_4 , не можуть бути належними доказами на підтвердження ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судових рішень, а свідчать про неповноту здійснення державним виконавцем покладених на нього обов`язків з огляду на те, що після 2013 року дані щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно покладаються на державних реєстраторів, а відомості про видані свідоцтва про право на спадщину маються у розпорядженні нотаріусів, а не органів місцевого самоврядування.

Крім того, з відповіді територіального сервісного центру 5357 від 22.08.2018 року, доданої державним виконавцем до подання, вбачається не лише наявність у власності боржника ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля марки «ЗАЗ» модель «LANOS» тип кузова: седан-в, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , але й наявність щодо нього обтяження у виді арешту та (або) заборони на відчуження.

Разом з тим, 01.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про розшук зазначеного автомобіля, без зазначення жодних даних про попереднє місцезнаходження даного транспортного засобу та даних, на підставі яких була встановлена відсутність автомобіля в цьому місці на дату винесення постанови.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, зі змісту супровідного листа від 01.10.2018 року вбачається направлення державним виконавцем постанови про розшук майна боржника сторонам виконавчого провадження та УДВС ГТУЮ у Полтавській області. Документів, які б свідчили про направлення цієї постанови для виконання до органів національної поліції та вжиті ними заходи щодо розшуку належного боржнику автомобіля, з урахуванням тривалості періоду з дати винесення постанови 01.10.2018 року до дати внесення подання до суду 04.04.2019 року, матеріали виконавчого провадження, додані до подання, не містять.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу.

Жодних доказів наявності у боржника ОСОБА_1 хоча б одного з перерахованих вище документів державним виконавцем до подання додано не було.

Таким чином, за відсутності наданих державним виконавцем належних та допустимих доказів наявності у розпорядженні та володінні боржника грошових коштів та рухомого чи нерухомого майна, за рахунок якого може бути здійснено примусове виконання судових рішень, викладене виконавцем у поданні твердження про не вжиття боржником ОСОБА_1 заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна та доходів є передчасним.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на викладене, судом враховується, що свобода пересування гарантована ч.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При цьому, виходячи зі змісту ч.3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року, заява №34383/03) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, воно має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що неповнота вчинення державним виконавцем всього комплексу передбачених законом заходів (виконавчих дій), спрямованих на виконання судових рішень, одночасно з відсутністю належних доказів на підтвердження направлення документів виконавчого провадження на вказану у виконавчому листі адресу боржника - АДРЕСА_4 та, як наслідок, обізнаності боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, а також доказів наявності у боржника паспортного документа для виїзду за кордон та (або) перетинання державного кордону України, не може свідчити про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним судовим рішенням, що з урахуванням не надання суду доказів на обгрунтування того, яким саме чином обмеження у праві виїзду боржника за кордон буде сприяти виконанню судових рішень про стягнення з нього заборгованості за договорами позики, є підставою для відмови в задоволенні подання начальника Семенівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Чекальського С.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ..

З урахуванням того, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, відсутні, суд не вирішує питання розподілу судових витрат..

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 89, 258, 259, 260, 261, 263, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання начальника Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Чекальського Сергія Броніславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до виконання ним зобов`язань за: 1) виконавчим листом №547/977/15-ц, виданим 02.12.2015 року Семенівським районним судом Полтавської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 20097, 62 грн. за договором позики від 17.12.2010 року, та 2) виконавчим листом №547/988/17, виданим 10.04.2018 року Семенівським районним судом Полтавської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 79000,00 грн. заборгованості за договором позики від 17.12.2010 року та судових витрат у сумі 790,00 грн..

Судові витрати, пов`язані з розглядом подання державного виконавця, відсутні.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали складений 28 жовтня 2019 року.

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області С.Ю.Атаманова