Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 711/10428/16

провадження № 61-29077св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач-1 - приватне підприємство «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин»,

представник відповідача-1 - Василега Антон Павлович ,

відповідач-2 - публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк»,

представник відповідача-2 - Нестерко Ігор Олександрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у складі судді Демчика Р. В. від 24 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Фетісової Т. Л. від 12 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» (далі - ПП «ГРК «Апельсин»), публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі -ПАТ «Кредитпромбанк») про визнання договорів припиненими.

Позовна заява мотивована тим, що 30 жовтня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ПП «ГРК «Апельсин» перед ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитними договорами, між ОСОБА_1 та ПП «ГРК «Апельсин» був укладений договір про надання поручительських послуг, відповідно до якого, він погодився на безоплатній основі виступити поручителем перед ПАТ «Кредитпромбанк» за зобов`язаннями ПП «ГРК «Апельсин».

18 лютого 2009 року, із метою забезпечення зобов`язання ПП «ГРК «Апельсин» перед ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 49.8.3/01/2009-КЛТ, між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ.

Вказував, що оскільки термін повернення кредитного договору встановлено 17 лютого 2012 року, то в силу вимог частини четвертої статті 599 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правідносин) банк повинен був пред`явити вимоги до поручителя про погашення кредитної заборгованості ПП «ГРК «Апельсин» не пізніше 18 серпня 2012 року, але такої вимоги не пред`явив.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати договір про надання поручительських послуг від 30 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «ГРК «Апельсин» та договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» припиненими з 18 серпня 2012 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2017 року до участі в справі залучено ПАТ «Дельта Банк» в якості процесуального правонаступника ПАТ «Кредитпромбанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір про надання поручительських послуг від 30 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «ГРК «Апельсин» та договір поруки № 49.8.3/01/ПК03/09-КЛТ від 18 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», припиненими з 18 серпня 2012 року.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порука ОСОБА_1 є припиненою, оскільки у позивача виникло право на пред`явлення вимоги до поручителя ОСОБА_1 з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором - 17 серпня 2012 року та протягом наступних шести місяців, але такої вимоги банк до поручителя не пред`явив.

Відмовляючи у задоволенні заяви банку про застосування позовної давності, суд виходив із того, що трирічний строк позовної давності слід рахувати з 18 лютого 2014 року (ухвалення Придніпровським районним судом м. Черкаси рішення про стягнення кредитної заборгованості). З указаним позовом позивач звернувся 02 грудня 2016 року, тобто в межах позовної давності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2015 року у справі № 711/1394/14-ц, яке набрало законної сили, ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у стягненні коштів із ОСОБА_1 з підстав припинення поручительства за спірним договором поруки, тому права останнього не порушені, відтак підстави для звернення позивача до суду та задоволення позову відсутні. Крім того, суд не застосував наслідки спливу позовної давності, не врахувавши, що ОСОБА_1 стало відомо про умови договорів поруки з часу їх укладання - 18 лютого 2009 року, але з позовом про визнання їх припиненими останній звернуся лише у грудні 2016 року.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній і витребувано цивільну справу № 711/10428/16-ц з Придніпровського районного суду м. Черкаси. У задоволенні клопотання ПАТ «Дельта Банк» про зупинення виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року відмовлено.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 30 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ПП «ГРК «Апельсин» був укладений договір про надання поручительських послуг.

18 лютого 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПП «ГРК «Апельсин» був укладений кредитний договір № 49.8.3/01/2009-КЛТ, терміном дії до 17 лютого 2012 року.

Цього ж дня, 18 лютого 2009 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 49.8.3/01/ПК 03/09-КЛТ, за умовами якого останній зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором.

27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 49.8.3/01/2009-КЛТ від 18 лютого 2009 року з усіма змінами та доповненнями до них.

Звертаючись з указаним позовом у грудні 2016 року, ОСОБА_1 посилався на те, що термін кредитного зобов`язання, за належне виконання якого він поручився перед банком, закінчився 17 лютого 2012 року. Але банк протягом шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 599 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не пред`явив до нього вимоги, що свідчить про припинення договорів поруки.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника (пункт 4.1) не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18).

Згідно з пунктом 3.4.5 кредитного договору з 17 лютого 2012 року настав строк виконання основного зобов`язання, проте банк протягом шести місяців не пред`явив вимоги до поручителя ОСОБА_1 , тому в силу вимог частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука ОСОБА_1 є припиненою.

Доводи заявника про не застосування судом позовної давності є неспроможними, оскільки такі аргументи були предметом оцінки у судах попередніх інстанцій, у мотивувальних частинах судових рішень їм надано належне правове обґрунтування та такі доводи зводяться до незгоди заявника з висновком судів щодо їх оцінки.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун