Єдиний унікальний номер: 378/701/19
Провадження № 2/378/194/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Станіславчицької сільскої ради Ставищенського району Київської області про визнання права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Станіславчицької сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 , 1932 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 , а членами: ОСОБА_3 та він (позивач), які набули права власності на майно колгоспного двору в рівних частках.

Рішенням виконкому Станіславчицької сільської ради №22 від 29.12.1994 року було затверджено списки власників житлових будинків по Станіславчицькій сільській раді для отримання свідоцтв про право власності, де власником вказаного житлового будинку зазначений ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , спадкоємцями за законом, які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно до дня смерті проживали із спадкодавцею, був він (позивач, її син) та її чоловік ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 Спадкоємцем за законом, який спадщину прийняв постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня смерті, є він (позивач).

Рішенням 15 сесії 5 скликання Станіславчицької сільської ради №131 від 3 липня 2008 року житловому будинку АДРЕСА_1 , а рішенням № 17 третьої сесії VII скликання Станіславчицької сільської ради від 11 грудня 2015 року вулицю «Чкалова» перейменовано на «Вишнева».

Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок відсутня.

23.05.2019 року за №496 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок на земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1» загальною площею 57,7 м2 житловою площею 30,7 м2 (1932 року побудови) , з прибудовою «а» (1970 року побудови), та господарські споруди: погріб з шийкою «Б/пг», літня кухня «Б-1», убиральня «в», сарай «В-1», ганок «а1», ворота з хвірткою №1 (1970 року побудови), огорожа №2 (2015 року побудови).

Земельна ділянка біля будинку не приватизована.

Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 на 1/6 частину вказаного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку, вартістю 211267 гривень.

В підготовче судове засідання позивач не прибув, відповідно до позовної заяви (а.с. 4) просить справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача Станіславчицької сільської ради в підготовче судове засідання подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а. с. 45).

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Станіславчицької сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а. с. 22-25) та довідок Станіславчицької сільської ради (а. с. 30, 28), житловий будинок житловий будинок АДРЕСА_3 до перейменування та зміни нумерації АДРЕСА_1 , 1932 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні ОСОБА_2 (голова двору), його дружина ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 (члени двору), які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/3 частину.

Рішенням виконкому Станіславчицької сільської ради № 22 від 29.12.1994 року було затверджено списки власників житлових будинків по Станіславчицькій сільській раді для отримання свідоцтв про право власності, де власником вказаного житлового будинку зазначений ОСОБА_2 (голова двору) (а. с. 26).

Проте, свідоцтво про право власності Станіславчицькою сільською радою на вищевказаний будинок не видавалось (а. с. 31), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 27) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 47-48).

Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 8-13) ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 9 зворот), спадщину за законом після смерті якої прийняли, постійно проживаючи разом із спадкодавицею, її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 (позивач) (а. с. 10, 10 зв.) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. ч. 1, 2, 3 ЦК України. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після смерті спадкодавиці (а. с. 13).

Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 14-22) ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 16), спадщину за законом після смерті якого прийняв, постійно проживаючи разом із спадкодавцем, його син ОСОБА_1 (а. с. 16 зв., 17) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. ч. 1, 2, 3 ЦК України (а. с. 14). Позивач отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна після смерті батька (а. с. 19 зв., 20, 20 зв.).

Постановою від 23.05.2019 року за № 496 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину законом на вказаний будинок після смерті ОСОБА_2 через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 21).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 34-37) на земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1» загальною площею 57,7 м2 житловою площею 30,7 м2 (1932 року побудови) , з прибудовою «а» (1970 року побудови), та господарські споруди: погріб з шийкою «Б/пг», літня кухня «Б-1», убиральня «в», сарай «В-1», ганок «а1», ворота з хвірткою №1 (1970 року побудови), огорожа №2 (2015 року побудови). Земельна ділянка під будинком не приватизована (а. с. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набула права власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору, а тому спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останньої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули права на спадщину за законом кожен на 1/6 частину вказаного будинку, ОСОБА_2 за життя набув права власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору та 1/6 частину вказаного житлового будинку в силу прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_3 , а тому право власності на Ѕ частину вказаного будинку увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 14.09.2007 року після смерті останнього, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Оскільки Станіславчицька сільська рада до пред`явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом не оспорювала цього права та враховуючи заяву позивача про покладення судових витрат на нього, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1223 ч. 2, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 на 1/6 (одну шосту) частину житлового будинку АДРЕСА_3 та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 57,7 м2, житловою площею 30,7 м2, вартістю 211267 (двісті одинадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.

Суддя Н. М. Марущак