ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Суми

Справа №592/2691/19

Номер провадження 22-ц/816/3629/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану через представника - адвоката Кондратенко Світлану Юріївну,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Алфьорова А.М. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (після шлюбу - ОСОБА_5 ) про стягнення заборгованості за договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 03 травня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 03-05-01/01 щодо підготовки необхідних документів та порядку отримання візи для в`їзду до Республіки Польща. За договором відповідач повинна була здійснити повну оплату не пізніше двох місяців з дати підписання договору. Строк виконання договору закінчився 04 липня 2017 року, на момент подання позову до суду зобов`язання за договором позивач не виконала, що дає підстави для нарахування фінансових санкцій. Просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості за договором в розмірі 3000 грн та 2 190,93 грн фінансових санкцій, а також 1100 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2019 року позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ФОП ОСОБА_1 основну суму заборгованості за договором в розмірі 3000 грн, пеню у розмірі 1543,41 грн, відсотки річних у розмірі 145,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 502,52 грн та 768,4 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. У своїх доводах вказує на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань за договором. До відповіді на відзив позивач додав акт виконання робіт, датований 03.05.2017 року в якому стоїть лише його підпис. Вона відмовилась від підписання цього акту, оскільки позивач не надав їй послуг, передбачених договором. Також зазначає, що судом не враховані її заперечення проти позову з посиланням на те, що до цього часу не настав строк оплати послуг за договором. Вказаний строк було змінено за взаємною згодою сторін у відповідності до вимог ст. 651, 654 ЦК України. Вона надала розписку позивачу про те, що зобов`язується оплатити консультаційні послуги згідно договору після отримання першої зарплати в Польщі. Оскільки відповідач в Польщі не змогла працевлаштуватися, отже і не настав строк виконання зобов`язання за договором.

Від ФОП ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому він, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Кондратенко С.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу, позивача та його представника ОСОБА_7 , які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 03-05-01/01 від 03 травня 2017 року (а. с. 18-19).

Зі змісту розписки, підписаної сторонами, ОСОБА_4 зобов`язалася сплатити за консультаційні послуги в розмірі 3 000 грн після отримання першої оплати в Польщі (а. с. 19 на зв.).

06 березня 2018 року та 25 січня 2019 року позивачем були надіслані на адресу відповідача письмові вимоги щодо сплати заборгованості за інформаційно-консультативні послуги (а. с. 9-12, 21-22).

22 червня 2017 року позивачу була надана віза на період з 30 червня 2017 року по 01 квітня 2018 року, на підставі якої відповідач виїхала до Польщі 17 липня 2017 року (а. с. 28, 42).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 24 лютого 2018 року серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримала прізвище ОСОБА_5 (а. с. 43).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції входив з того, що оскільки позивачем всі умови договору були виконані, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати послуг за договором, стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, оскільки суд дійшов їх з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) та ОСОБА_4 (Замовник) 03 травня 2017 року був укладений договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 03-05-01/01. Договір укладено в письмовій формі.

Згідно п. 1.1 позивач зобов`язався виконати інформаційно-консультативні послуги для відповідача щодо підготовки необхідних документів та порядку отримання візи для в`їзду до Польщі, а саме:

- переклад документів, необхідних Заявнику;

- підготовка та оформлення документів Замовника на підставі наданої ним інформації про себе та свою сім`ю та ін..; підготовка та оформлення резюме Замовника на підставі наданих Замовником матеріалів;

- надання інформації щодо країни Польща (основні економічні, соціальні, національні характеристики і звичаї, норми громадського життя);

- надання інформації Замовнику щодо положень законодавства про працю країни Польща та міжнародних договорів щодо основних трудових прав працівників, їх соціального захисту, вимог законодавства щодо обов`язкових умов трудових договорів; статусу іноземця в країні перебування, а також з діючими правилами митного та валютного регулювання; про механізм добровільної участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні і т.д.;

- надання інформації про консульські установи та громадські організації, що здійснюють допомогу мігрантам;

- надання послуг щодо вивчення Замовником найчастіше вживаних фраз на іноземній мові для полегшення спілкування в країні.

В пп. 2.1.2. передбачене право Замовника відмовитись від прийняття послуг, якщо надані послуги не відповідають умовам Договору, шляхом направлення листа, і вимагати від Виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання Виконавцем взятих на себе обов`язків за цим договором.

Відповідно до пп. 2.2.1. Замовник зобов`язаний оплачувати надані Виконавцем послуги на умовах, передбачених в п. 7 цього Договору.

Згідно п. 7 Договору, загальна вартість послуг складає 3 500,00 грн. Перша частина оплати у розмірі 500,00 грн здійснюється Замовником протягом трьох банківських днів з дати підписання цього Договору. Друга частина оплати у розмірі 3 000,00 грн здійснюється Замовником протягом трьох банківських днів з моменту отримання ним першої зарплати, але не пізніше ніж два місяці з дати підписання цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що строк виконання договору мав настати 04 липня 2017 року. Однак, віза була надана з 30 червня 2017 року, а до Польщі ОСОБА_6 виїхала 17 липня 2017 року.

У зв`язку з цим, сторони підписали розписку, в якій відповідач зобов`язувалась оплатити послуги за договором в розмірі 3000 грн після отримання першої оплати в Польщі переказом на банківський рахунок. Проте зазначена домовленість сторін не звільняла відповідача від виконання обов`язку оплатити надані послуги у випадку непрацевлаштування, оскільки укладений сторонами договір є оплатним, а лише надавала ОСОБА_6 можливість здійснити оплату пізніше 04 липня 2017 року, після отримання оплати її роботи в Польщі.

З відмітки в закордонному паспорті відповідача вбачається, що в Україну вона повернулась 11 серпня 2017 року. Позивач не має можливості перевірити та підтвердити належними доказами факт працевлаштування відповідача, а остання стверджує, що не змогла влаштуватися на роботу в Польщі.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин, строком виконання зобов`язання за договором необхідно вважати наступний день після повернення відповідача з Польщі - 12 серпня 2017 року, оскільки з цього дня відпала обставина, яка за домовленістю сторін була підставою для відтермінування строку оплати послуг за договором.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку, що строк виконання зобов`язань відповідача по оплаті послуг за договором настав 04 липня 2017 року.

В той же час колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження виконання взятих на себе за договором зобов`язань.

Відповідно до пп. 5.1. документом, що підтверджує виконання зобов`язань сторонами є Акт наданих послуг, який складається та підписується повноважними представниками сторін після завершення надання послуг. Виконавець готує та надає Замовнику Акт наданих послуг у двох примірниках. Замовник протягом двох календарних днів після отримання Ату наданих послуг підписує та повертає один примірник або за наявності зауважень до наданих послуг направляє Виконавцеві мотивовану відмову від підписання Акту наданих послуг. У разі направлення Заявником мотивованої відмови від підписання Акту наданих послуг, Сторони визначають строк для усунення Виконавцем зауважень Замовника.

Згідно п. 6 Договору послуги вважаються виконаними якісно, в повному обсязі та такими, що прийняті Замовником у випадках: не відправлення Замовником на адресу Виконавця протягом двох календарних днів з дня отримання Акту наданих послуг ні підписаного Акту наданих послуг, ні мотивованої відмови від його підписання.

З матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2019 року позивач разом з відповіддю на відзив відповідача направив їй Акт наданих послуг (а.с.50), який ОСОБА_10 отримала 08 квітня 2019 року, однак передбачених пп. 5.1 дій не вчинила. В запереченні на відповідь на відзив позивача, відповідач зазначила, що відмовляється від підписання цього акту, оскільки позивач не надав їй всі послуги, передбачені договором. Проте не зазначила які конкретно послуги їй не були надані позивачем, а тому таку відмову від підписання Акту наданих послуг не можна вважати мотивованою.

Отримання візи для перебування в Польщі за допомогою послуг позивача відповідач не оспорює та ця обставини підтверджується наданою нею копією закордонного паспорту на а. с. 42.

Окрім того, отримавши візу та від`їжджаючи за кордон, відповідач підписала розписку в якій зобов`язалась оплатити послуги за договором в розмірі 3000 грн після отримання першої оплати в Польщі переказом на банківський рахунок, при цьому не зазначала про невиконання або неналежне виконання умов Договору зі сторони позивача, не висувала зауважень щодо якості чи кількості отриманих послуг, як це передбачено вищевказаним пунктом Договору. В іншому разі, позивач мав би можливість усунути ці недоліки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по оплаті наданих їй позивачем послуг за договором, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг в сумі 3000 грн.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено вище, термін виконання зобов`язання настав 12 серпня 2017 року. В межах позовних вимог період прострочення виконання зобов`язання відповідача складає з 12 серпня 2017 року по 14 лютого 2019 року, сума боргу - 3 000,00 грн, сукупний індекс інфляції за вказаний період - 1,165, інфляційне збільшення суми боргу - 495,53 грн; кількість днів прострочення - 552, 3 % річних - 136,11 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ФОП ОСОБА_1, крім суми боргу, інфляційних втрат, 3 % річних просить також стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Позивач в позовній заяві не зазначив на підставі яких умов договору або акту цивільного законодавства він просить стягнути з відповідача пеню. Суд першої інстанції вказану обставину не з`ясував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача пояснив, що пеня нарахована позивачем відповідно до п. 8.1. Договору.

Проте Пп. 8.1., 8.2. передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань згідно Договору, Виконавець сплачує на користь Замовника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період невиконання, від вартості послуг, визначеної в п. 7.1. Договору за кожний день прострочення. У випадку повного або часткового невиконання умов Договору зі сторони Виконавця, Замовник має право вимагати повернення сплачених коштів у повному розмірі за ненадані послуги.

Відповідно до п. 8.5. відповідальність Замовника обмежується прямими реальними збитками, завданими Виконавцю в результаті винних дій Замовника при виконанні умов Договору. Замовник не несе відповідальності перед Виконавцем за упущену вигоду Виконавця. Відповідальність Замовника обмежується сумою цього Договору.

Таким чином, умовами, укладеного сторонами договору, передбачена відповідальність виконавця у виді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а не замовника, яким є відповідач.

Тому вимога про стягнення з відповідача неустойки у виді пені не підлягає задоволенню, оскільки не передбачена умовами Договору. Інших підстав для її стягнення позивач та його представник не зазначили.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Крім того рішення суду підлягає зміні в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних зі стягненням з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 495,53 грн та відсотків річних в сумі 136,11 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Безпідставними є доводи позивача у відзиві про те, що суд в порушення вимог процесуального законодавства відмовив у задоволенні позову в частині компенсації витрат на правову допомогу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами підлягають витрати на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надає, має бути адвокатом.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 уклав договір № 3/11/10-18 з ОСОБА_7 про надання послуг з правового обслуговування. Останній діяв в інтересах позивача на підставі довіреності (а. с. 13-14, 17). ОСОБА_7 є фахівцем в галузі права, однак не є адвокатом, тому витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з оплатою послуг ОСОБА_7 не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні ст. 137 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витрати ФОП ОСОБА_1 на правову допомогу не є судовими витратами, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково (на 70%), тому з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 підлягає стягненню 537,88 грн судового збору.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 5 190,93 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану через представника - адвоката Кондратенко Світлану Юріївну, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2019 року скасувати в частині задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення пені за договором про надання інформаційно-консультативних послуг № 03-05-01/01 від 03 травня 2017 року та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2019 року змінити в частині стягнення інфляційних втрат, відсотків річних та розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 495, 53 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_12 Івановича відсотки річних у розмірі 136,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 537,88 грн.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 червня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собини

С.Г. Хвостик