Справа № 236/1378/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд на тимчасово окуповану територію України неповнолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд на тимчасово окуповану територію України неповнолітньої дитини без згоди батька.Головуючим суддею у вищезазначеній справі, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ був призначений суддя Ткачов О.М.

Судовий розгляд справи призначено на 01 серпня 2019 року.05 липня 2019 року відповідно до Розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи, яка перебувала у провадженні судді Ткачова О.М., № 136 від 04 липня 2019 року цивільна справа № 236/1378/19 (провадження № 2/236/518/19) за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд на тимчасово окуповану територію України неповнолітньої дитини без згоди батька, розподілена судді Саржевській І.В. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Ухвалою судді від 08.07.2019 цивільну справу ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд на тимчасово окуповану територію України неповнолітньої дитини без згоди батька, прийнято до провадження.

В ході вивчення матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України: Частина 3 статті 175 ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити, зокрема:

п. 4 виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

п. 5 перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , подана в порушення вимог ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», затвердженого Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ ( керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» № 222 ог від 14.04.2017, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (в редакції розпорядження від 07 лютого 2018 року № 79-2018-р) Донецька та Луганська області належать до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Багаторазові перетинання лінії зіткнення, створюють загрозу для життя та здоров`я дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такий дозвіл суперечить ст. 3 Конвенції «Про права дітей», в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування.

Отже, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, дозвіл на вїзд/виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за межами терторії.

Зазначене узгоджується з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 712/10623/17.

Позивачка фактично просить дозволити в`їзд/виїзд неповнолітньої дитини без згоди і супроводу батька строком на час дії Антитерористичної операції(Операції об`єднаних сил) на території окремих районів Донецької та Луганської областей.

За таких обставин позовні вимоги підлягають уточненню, оскільки позивачем не зазначено початкова та кінцева дата виїзду/ в`їзду з території, що тимчасово не підконтрольна Україні, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, не зазначено до якого саме населеного пункту необхідно вивезти дитину, які має бути підтверджена відповідними доказами.

Крім того, з зазначених норм випливає, що звернення з даним позовом до суду можливе у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон.

В своїй позовній заяві позивач не посилається на докази, які б свідчили про те, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на перетин донькою лінії розмежування, а відповідач відмовив у наданні такої згоди, що відповідач порушив її право, яке вона просить поновити.

Деякі довідки, надані позивачем в обгрунтування обставин позовних вимог, засвідчені та видані на території тимчасово непідконтрольній державній владі України. Суд не сприймає ці документи як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ч.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має подавати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. В даному випадку письмовий висновок щодо доцільності надання дозволу на в`їзд/виїзд дитини не неконтрольовану територію без згоди та супроводу одного із батьків та виїзд з неконтрольованої території.

Позивачем до позовної заяви, не долучено до справи висновок органу опіки і піклування для виїзду/в`їзду дитини на неконтрольовану територію України, що є порушенням зазначених норм та ст.175 ЦПК України.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, неможливий подальший рух справи і на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України, позивачу слід надати термін для усунення недоліків.

Керуючись пунктами 5, 8 ч. 3 ст. 175, ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд на тимчасово окуповану територію України неповнолітньої дитини без згоди батька, залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви терміном у п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до положення ч. 13 ст. 187 ЦПК України, у разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-