Справа № 473/2017/19
РІШЕННЯ

іменем України

"10" липня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/2017/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить вищезазначений будинок.

В будинку окрім неї зареєстровані: син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 . Зазначає, що на восени 2001 року відповідач поїхала з дому і більше не поверталась і на сьогоднішній день її місце знаходження не відоме. При звернені до поліції місце перебування відповідача встановити не вдалося. Вказує, що через те, що донька зареєстрована в її будинку вона не може отримати субсидію, а дохід сім`ї не дозволяє платити за комунальні послуги без допомоги держави, а оскільки відповідач зареєстрована в будинку вона має показати її дохід, чого зробити не може.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.05.2019 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 20.06.2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 14 років донька, яка не раз до того збігала з дому пішла і не повернулася, розшук результатів не дав. Жодного разу з того часу ОСОБА_4 не дала про себе знати і за місцем реєстрації не проживала, тому втратила право користуватись житловим приміщенням, яким вона володіє, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, судом повідомлявся в порядку ч. 7, 11 ст. 128 ЦПК України, як за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на сайті, тому суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача .

Вислухавши пояснення позивача, покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне.

Позивачу ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.09.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія № 427561 від 29.09.2004 року за реєстраційним №16406972, право власності зареєстроване в КП «Вознесенське МБТІ» 29.09.2004 року ( а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження від 10.03.1987 року ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.8).

Згідно технічного паспорта від 30.06.2004 року власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.12-15).

Згідно будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим окрім позивачки та її сина, відповідач ОСОБА_2 (а.с.19-21).

Згідно довідок квартального комітету №1,2 від 03.05.2109 року ОСОБА_2 з 2001року за місцем реєстрації не проживає (а.с.16-17).

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , сусіди позивача підтвердили, що більше 15 років не бачили ОСОБА_8 за місцем проживання її сім`ї за адресою будинок АДРЕСА_1 , чули, що родичі її розшукували, але безрезультатно.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, наслідком зазначених обставин є створення позивачці перешкод у користуванні належною їй квартирою.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 , понад встановлені ст. 405 ЦК України строки.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що відповідач, залишаючись зареєстрованою будинку АДРЕСА_1 , власником якого є позивач, є особою, що тривалий час з вересня 2001 року не мешкає за місцем реєстрації, участі в утриманні вказаної квартири не бере, тим самим перешкоджає ОСОБА_1 належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника.

З урахуванням викладеного вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-83, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 10.07.2019 року.

Суддя Висоцька Г.А.