Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1866/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/1866/18 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 22 травня 2019 року суддею Лєдньовим Д.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 28 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяви від 04.03.2019 (а.с. 68-74) просив: визнати бездіяльність Житомирської міської ради щодо впорядкування земельної ділянки навпроти жилого будинку по АДРЕСА_1 неправомірною; зобов`язати відповідача привести земельну ділянку, яка розташована навпроти земельної ділянки по АДРЕСА_1 до вимог, які зазвичай висуваються до земель історичного ареалу міста шляхом знесення капітального гаражу та надвірної вбиральні, засипанням бетонного котловану з висадженням на його місці зелених насаджень загального користування, а також відгородження зазначеної ділянки огороджувальними стовпчиками.

В обґрунтування позову зазначив, що вказана вище земельна ділянка, належить територіальній громаді м. Житомира, проте на ній, у порушення містобудівних норм, побудовано капітальний гараж, надвірна вбиральня, бетонний котлован, організоване звалище твердих побутових відходів. При цьому, Житомирська міська рада не виконує покладених на неї обов`язків щодо благоустрою цієї території.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове - про задоволення його позову.

Крім доводів, викладених у позовній заяві, вказав, що судом при вирішенні спору не застосовано до спірних правовідносин ст.ст. 1, 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 103, 104 Земельного кодексу України. Також, судом не враховано наявних у справі письмових доказів, які підтверджують стан спірної земельної ділянки та бездіяльність відповідача, яка призвела до виникнення на ній несанкціонованого звалища твердих побутових відходів, існування відкритого туалету, постійного бруду, чим порушується його право на безпечне середовище та благоустрій довкілля. Крім того, на земельній ділянці наявне самочинне будівництво, а міська рада не подає до суду позову про його знесення, що дає підстави для висновку про бездіяльність останньої. У своїх доводах послався на норми ЗК України, Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правила благоустрою м. Житомира.

Житомирська міська рада не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником частини жилого будинку АДРЕСА_2 та проживає за відповідною адресою.

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу належного використання та утримання земельної ділянки, розташування та орієнтовний розмір якої шляхом запитів позивача, відповідей на запити, іншого реагування, в тому числі виїзду за місцем, встановлено та визнається учасниками справи.

Згідно Плану зонування міста, затвердженого рішенням міської ради від 04.04.2017 № 579, спірна земельна ділянка знаходиться на території громадської зони - загальноміського центру, підзона зелених насаджень загального користування. Відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 № 454 - на території зелених насаджень загального користування (а.с. 4).

У відповідності до Історико-архітектурного опорного плану м. Житомира з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів - земельна ділянка перебуває в межах історичного ареалу міста.

З відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради від 08.02.2017 слідує, що при візуальному обстеженні встановлено, що навпроти житлового будинку АДРЕСА_2 збудовано гараж, надвірна вбиральня, бетонний котлован. За результатами обстеження земельної ділянки Державною екологічною інспекцією у Житомирській області виявлено несанкціоноване звалище твердих побутових відходів.

У відповідності до ст.ст. 18-20 ЗК України використання земельних ділянок здійснюється за категоріями в залежності від цільового призначення.

Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Згідно з п. б ч.1 ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився з твердженням позивача про наявність права на користування земельною ділянкою, зокрема шляхом проходу, як такої, що знаходиться на території зелених насаджень загального користування і перебуває у комунальній власності відповідача. Таке право позивача кореспондується ст. 13 Конституції України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За положеннями ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Знесення самочинного будівництва за рішенням суду визначено також статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частиною другою якої передбачено, що за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Судом першої інстанції під час вирішення спору встановлено наявність самочинно збудованих споруд за адресою поблизу будинку АДРЕСА_2 : гаражу, надвірної вбиральні, бетонного котловану.

Як вбачається із матеріалів справи на час вирішення спору з боку Житомирської міської ради вживалися заходи на встановлення осіб, які самочинно збудували вищевказані об`єкти.

Так, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради відповіддю від 29.12.2018 (а.с. 88-89) сповістило ОСОБА_1 про те, що в ході перевірки працівниками Житомирського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області встановлено власників споруд: бетонного котловану (власник ОСОБА_3 ), гаражу (власник ОСОБА_4 ).

З відповіді Житомирської міської ради від 25.01.2019 вбачається, що працівниками поліції опитані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що лише користуються вищевказаними спорудами, їх будівництво здійснювали попередні мешканці будинку, до юридичного департаменту направлено клопотання про звернення до суду з приводу знесення самочинно збудованих гаража та бетонного котловану (а.с. 90-91).

Згідно повідомлення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 22.07.2016 працівниками КП «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради встановлено, що надвірний туалет влаштовано при будівництві житлового будинку, останній використовується мешканцями, які не мають санвузлів, підключених до центральної каналізації (а.с. 42).

Враховуючи вимоги чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що знесення самочинного будівництва в позасудовому порядку за ініціативою органу місцевого самоврядування або на підставі рішення суду про зобов`язання міської ради до таких дій, не ґрунтується на вимогах Закону.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про відходи» у разі отримання звернення (повідомлення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування зобов`язані визначити кількість, склад, властивості, вартість відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вжити заходів для визначення власника відходів.

Відповідно до п. «и» ч.1 ст. 21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів.

Як вбачається з матеріалів справи комунальними підприємствами органу місцевого самоврядування (КП «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради, КП «Житомирводоканал», КП «ВЖРЕП №1 КП «Експлуатація штучних споруд» Житомирської міської ради), починаючи з 2016 року за зверненнями ОСОБА_1 здійснювались заходи з приводу ліквідації на земельній ділянці стихійного сміттєзвалища шляхом його прибирання, внесення приписів відповідним установам, проведення роз`яснювальної роботи серед населення щодо належного санітарного утримання території та надвірної вбиральні (а.с. 40, 41, 43, 44, 46, 98, 100). Інспекторами КП «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради складено три протоколи про вчинення адміністративних правопорушень у сфері поводження з відходами, що підтверджується відповіддю від 14.01.2019 (а.с. 96). Питання ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища розглядалося на засіданні постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами 13.02.2018 (а.с. 102).

КП «Інспекція з благоустрою м. Житомира» Житомирської міської ради повідомленням від 20.03.2017 зазначила, що схили вулиць Замкової та Кафедральної періодично прибираються працівниками інспекції. З приводу належного утримання прилеглих територій до житлових будинків вздовж р. Кам`янки з власниками приватних домоволодінь проводиться роз`яснювальна робота (а.с. 43).

З відповіді виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.05.2019 слідує, що під час весняного загальноміського благоустрою та санітарного прибирання міста силами КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради на звалищі зібрана частина відходів і вивезена. У зв`язку з тим, що на зазначеній земельній ділянці відходи перемішані з ґрунтом, видалити їх в повному обсязі неможливо. Прийняте рішення засипати дану засмічену земельну ділянку ґрунтом, що виконано силами КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради (а.с. 115).

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про виконання відповідачем покладених на нього вимогами Закону обов`язків в сфері поводження з відходами. Також, суд правильно зазначив, що позивачем не надано належних доказів про кількість, склад, властивості відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини; доказів, які вказують на стан земельної ділянки до порушення, наявність та кількість зелених насаджень, їх вид, наявність інших об`єктів благоустрою.

Доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Проте, як свідчать матеріали справи органом місцевого самоврядування на звернення ОСОБА_1 вживалися відповідні заходи реагування, а тому підстави задоволення позову про визнання бездіяльності відповідача неправомірною відсутні.

Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії:

1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;

3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, настання умов, передбачених ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за яких у відповідача виникає обов`язок звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта, позивачем не доведено.

Зокрема, ОСОБА_1 не доведено, що при здійсненні будівельних робіт були порушені суспільні інтереси або права інших осіб, що порушення будівельних норм і правил мали істотний характер та, що такі порушення не можуть бути усунуті шляхом перебудови. Також позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його прав у зв`язку з даним самочинним будівництвом на рівні, що може вважатись істотним з огляду на права інших осіб та бути достатнім для пред`явлення вимог про знесення самочинних споруд.

Водночас, позивач не позбавлений для належного захисту його прав та законних інтересів самостійно звернутися із відповідним позовом до суду про знесення самочинно збудованих об`єктів та усунення інших перешкод за умови доведеності факту порушення його прав.

Посилання позивача на незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст.ст. 103, 104 ЗК України є безпідставним, оскільки вказані норми законодавства регулюють правила добросусідства між власниками та землекористувачами сусідніх земельних ділянок, до яких вимоги ОСОБА_1 не пред`являлись.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і на правильність ухваленого рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2019 року.