Справа № 211/882/19
Провадження № 2/211/900/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Преліповій О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

у відсутність відповідача ОСОБА_2 та представника служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, вказав, що з 05.03.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .12.12.2014 року за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

З листопада 2012 року вони з відповідачем припинили спільне проживання. Відповідач переїхав в іншу квартиру та перестав приймати участь у вихованні сина і надавати будь-яку матеріальну допомогу. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 04.10.2019 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав.

Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради до суду не з`явився.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.03.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбу, актовий запис № 76, 12.12.2014 року за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. Рішення набрало законної сили 10.02.2015 року (а.с. 10, 11, 12-13 - копії свідоцтв про шлюб, про народження, рішення суду).

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від утримання сина ОСОБА_3 , не приймає участі у його вихованні та не цікавиться його життям.

Дитина ОСОБА_3 навчається в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 108, та його батько ОСОБА_2 , не приводить сина до школи і не забирає зі школи, не спілкується з вчителями з приводу успішності навчання та поведінки, не бере участі в шкільних зборах та заходах які організовує школа для учнів і батьків. За місцем мешкання дитини ОСОБА_3 , за за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не мешкає з листопада 2012 року, участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 14 - довідка КЗШ № 108, а.с. 15 - акт з місця мешкання).

Вказані обставини підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили про період, коли бачили відповідача востаннє.

Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Суд вважає встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, так як не піклується про нього, не займається його вихованням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров`ям дитини.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

За змістом п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини виконавчий орган міської, районної у місті ради подає до суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесід з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, що стосуються зазначеної справи.

Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 08.05.2019 року № 8/22-2132 виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З висновку також вбачається, що відповідач у телефонній розмові відмовлявся прийти до служби у справах дітей та повідомив, що питання щодо позбавлення його батьківських прав його не цікавить.

Суд вважає за необхідне прийняти його до уваги при винесенні рішення, оскільки він обґрунтований.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи письмові докази по справі, те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям дитини, не дбає про її фізичний та розумовий розвиток, не спілкується з нею, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 164- 166 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 206, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батькі вських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрнованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , сплачений нею судовий збір у розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 28.10.2019 року