Справа № 304/1589/19
Провадження № 2/304/452/2019
У Х В А Л А

17 жовтня 2019 рокум. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1252, вчинений 08 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Апатенко М.А. щодо звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки «MITSUBISHI», р/н НОМЕР_1 . Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2008 року між ним та ПАТ «Банк Форум», який згідно оспорюваного виконавчого напису нотаріуса уклав Договір про відступлення прав за договорами застави з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», було укладено Кредитний договір № 0366/08/26-А, відповідно до якого йому надано кредитні кошти в іноземній валюті на придбання зазначеного транспортного засобу в сумі 16 965 доларів США під 13,5 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим строком повернення до 16 червня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором того ж дня між тими ж самими сторонами було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Немеш С.П. за реєстровим № 647, за яким вказаний автомобіль було передано у заставу. 03 грудня 2015 року рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області з нього на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 743,96 доларів США. Разом з цим, 23 вересня 2019 року він дізнався, що постановою головного державного виконавця Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 59618292 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Апатенко М.А. № 1252 від 08 жовтня 2018 року про звернення стягнення на предмет застави та задоволення вимог відповідача за Кредитним договором у розмірі 1 673,52 доларів США, що становить 43 963,37 грн. Ознайомившись 23 вересня 2019 року з матеріалами виконавчого провадження № 59618292 він вважає, що виконавчий напис № 1252 від 08 жовтня 2018 року вчинено з грубим порушенням чинного законодавства України та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на належний йому на праві власності предмет застави. Так, при вчиненні напису, нотаріус не отримувала від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а відтак і не могла встановити безспірність вимог, зазначених у виконавчому написі. Також він не отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, а тому був позбавлений об`єктивної можливості надати заперечення щодо нарахованої суми заборгованості, яка у свою чергу є явно завищеною. Крім цього зазначає, що ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке у виконавчому написі нотаріуса визначено стягувачем боргу взагалі не є належним стягувачем так, як судове рішення про заміну стягувача постановлено не було. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

В якості забезпечення вказаного позову позивач просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 59618292, яке розпочато 23 липня 2019 року головним державним виконавцем Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пекар І.І. на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Розглянувши вказану заяву та оцінивши додані до позову матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів забезпечення позову визначено в ст. 150 ЦПК України, серед яких процесуальний закон передбачає зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з шкодою, завданою можливим відчуженням вказаного будинку та транспортних засобів.

Судом встановлено, що 17 червня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0366/08/26-А, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти в іноземній валюті на придбання автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER 1.5 INVITE», 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 , в сумі 16 965 доларів США під 13,5 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим строком повернення до 16 червня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором того ж дня між тими ж самими сторонами було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Немеш С.П. за реєстровим № 647, за яким вказаний автомобіль було передано у заставу.

Крім того встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 липня 2019 року головним державним виконавцем Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Пекарем І.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1252, виданого 08 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Апатенко М.А., з приводу правомірності якого на даний час між сторонами виник спір. В той час загальна сума заборгованості згідно вказаного виконавчого напису становить 1 673,52 доларів США, що складає 43 963,37 грн, що відповідно є співмірним із захистом тих прав, про які просить заявник ОСОБА_1 .

Також суд враховує, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання у право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

Отже суд вважає, що на даний час стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, то звернувшись до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, заявником належним чином обґрунтовано та доведено необхідність застосування такого заходу як зупинення стягнення, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149-153, 258-260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (; місцезнаходження: 03126 м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, № 6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. (номер Свідоцтва 3393; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вул АДРЕСА_2 , № 59/5 АДРЕСА_3 . 37), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 08 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., та зареєстрованого у реєстрі за № 1252, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Копію ухвали суду для виконання надіслати до Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а також ТОВ «Росвен Інвест Україна» та приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. для відома.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання правила ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Чепурнов В. О.