Дата документу 03.06.2019
Справа № 320/9377/18
Провадження № 2/320/744/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» червня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

за участю:

секретаря - Фурсової Л.І.,

представника позивача - Колоскова О.М.,

відповідача - ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Дуда С.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа: дошкільний навчальний заклад № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача нанесену матеріальну шкоду в розмірі 164 032,26 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 2 460,48 грн., посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх трудових обов`язків щодо забезпечення належного обліку, використання та зберігання матеріальних цінностей (вугілля) позивачу нанесено матеріальну шкоду в розмірі 164 032,26 грн. Вважає, що зазначена матеріальна шкода повинна бути відшкодована у повному обсязі.

12 лютого 2019 року на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від відповідача ОСОБА_1 , надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначила, що енергоносії (вугілля), які належать позивачу, їй на зберігання не передавались, вона працює в іншій юридичній особі ДНЗ № 49, відповідальність за збереження вугілля відноситься до машиністів станом на 2017-2018 роки, які зобов`язано здійснити адміністрація підприємства ДНЗ № 40, це знаходиться за межами її повноважень, що підкреслено нормами Договору про повну індивідуальну відповідальність від 21 грудня 2015 року, відсутність фактів її прямих дій або бездіяльності, які переслідуються в кримінальному порядку (що є обов`язковим), по завданню шкоди позивачу, що призвели до нестачі вугілля, ціна якого до речі, детально та сума шкоди не встановлена позивачем (взято по середньому показнику), вважає відсутніми будь які підстави для задоволення позову.

28 березня 2019 року на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від відповідача ОСОБА_1 , надійшли письмові пояснення на позовну заяву відповідно до яких її правова позиція щодо відшкодування матеріальної шкоди з часу подання відзиву на позовну заяву не змінилися. Відповідач просить суд відмовити в задоволення позову в повному обсязі.

11 квітня 2019 року від представника позивача до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що спір має бути вирішено за наявними матеріалами справи, тобто без врахування відзиву на позов від 06 лютого 2019 року та пояснень на позов від 27 березня 2019 року з доданими до них документами, оскільки відповідачем порушено встановлений судом строк для надання відзиву на позовну заяву і тому такий відзив не може прийматися судом до розгляду. Таким чином, відзив на позовну заяву та усі подані відповідачем письмові докази не можуть прийматися судом до розгляду оскільки вони були подані з порушенням норм процесуального права. Позовні вимоги по справі просить задовольнити у повному обсязі.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягає.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, зазначив, що є всі підстави для їх задоволення.

Суд, вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 2001 року в дошкільному навчальному закладу №49 «Горобинка» (дитячий садок) працює відповідач, ОСОБА_1 на посаді завгосп закладу./а.с.13/

04 вересня 2014 року посаду відповідача перейменовано на «заступник завідувача господарства».

Згідно п.2.2 Посадової інструкції на відповідача ОСОБА_1 , як заступника завідувача господарства ДНЗ № 49 , покладені обов`язки по прийому матеріальних цінностей, майна меблів, інвентарю та забезпечення належного обліку, використання та зберігання.

21 грудня 2015 року між відповідачем ОСОБА_1 , та третьої особою - Дошкільним навчальним закладом № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області укладений Договір про повну матеріальну відповідальність./а.с.27/

В Дошкільному навчальному закладу №49 «Горобинка» працює котельня та здійснюється опалення кам`яним вугіллям.

25 вересня 2017 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «Торгівельна промислова компанія «Укрпроменерго» (Постачальник) укладено договір № 730 про закупівлю вугілля (вугілля кам`яне AM (13-25) та вугілля кам`яне ГПК (50-200)) для ДНЗ № 49 загальною кількістю 60 тонн. Зазначене вугілля відразу було передане на відповідальне зберігання Постачальнику і після цього частинами у строк до 12.01.2018 повністю передано ДНЗ № 49. Від ДНЗ № 49 вугілля приймала відповідач, про що свідчать її підписи на видатковій накладній та акті приймання-передачі./а.с.15-21/

13 квітня 2018 року членами комісії в складі: голови комісії ОСОБА_1. - заступник завідувача господарства; ОСОБА_13. - каштелян; ОСОБА_12 . - прибиральник службових приміщень; ОСОБА_4 - підсобний робітник, було складено акт про те, що 13 квітня 2018 року було проведено повторне зважування вугілля на котельні дошкільного навчального закладу № 49. Виявлено, що в наявності 4 754,200 кг. вугілля, а по документам - 38 581 кг.. Нестача вугілля становить 33 826,800 кг../а.с.29/

13 квітня 2018 року відповідач звернулась до завідувача ДНЗ № 49 ОСОБА_5 з доповідною заявою щодо виявлення нестачі вугілля./а.с.28/

13 квітня 2018 року завідувач ДНЗ № 49 ОСОБА_5 звернулась до начальника управління освіти ММР ЗО Єлісєєва І.А. з службовою запискою щодо виявлення нестачі вугілля в кількості 33826,800 кг. на котельні дошкільного навчального закладу № 49 «Горобинка»./а.с.28/

17 квітня 2018 року позивачем видано Наказ № 278 про проведення вибіркової інвентаризації оборотних активів ДНЗ № 49, а саме: вугілля кам`яне ГПК 50-200 мм; вугілля кам`яне АМ 13-25 мм./а.с.31/

19 квітня 2018 року відповідач надала письмові пояснення з приводу виявлення зазначеної вище недостачі вугілля, відповідно до яких пояснити причину нестачі вона не може, є підозра про розкрадання вугілля кочегарами, про що повідомила завідувача ОСОБА_5 .. Внаслідок чого подано заяву до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області. Прийом вугілля відбувався зі складу, який знаходиться в смт. Якимівка з ваговим та контролем порожнього та звантаженого автомобіля в її присутності, за винятком одноразового випадку. Нести повну матеріальність відповідальність за зберігання вугілля не можливо, так як на території котельні відсутнє спеціальне приміщення. Вугілля знаходиться у дворі і кочегари мають до нього вільний доступ повсякчас./а.с.23/

В зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення перевірку за заявою завідувача ДНЗ № 49 ОСОБА_5. щодо виявлення нестачі вугілля в котельні ДНЗ № 49 було припинено./а.с.22/

19 квітня 2018 року за участю відповідача проведено інвентаризацію зазначених вище оборотних активів ДНЗ № 49. За результатами інвентаризації виявлено нестачу вугілля в кількості 33,541 тонн./а.с.32-34/

Як зазначалось вище згідно п.2.2 Посадової інструкції на відповідача ОСОБА_1 , як заступника завідувача господарства ДНЗ № 49 , покладені обов`язки по прийому матеріальних цінностей, майна меблів, інвентарю та забезпечення належного обліку, використання та зберігання.

Але кам`яне вугілля до матеріальних цінностей, майна, меблів, інвентарю ДНЗ № 49 не відноситься. Це є окремим енергоносієм, який належить позивачу Управлінню освіти Мелітопольської міської ради. Будь які норми по збереженню майна саме позивача, в посадовій інструкції та Типовому договору про повну індивідуальну відповідальність від 21 грудня 2015 року, не зазначені.

Відповідно до п.1 Типового договору про повну індивідуальну відповідальність від 21 грудня 2015 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 , як виконавцем, та Завідуючою ДНЗ № 49 ОСОБА_5.. як «адміністрацією підприємства», на відповідача покладена матеріальна відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй матеріальних цінностей.

П.2 Договору зазначає, що адміністрація зобов`язується створити працівникові умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

П. 4 Договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини.

Згідно відповіді завідувача ДНЗ № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області № 23 від 26 лютого 2019 року, котельню дошкільного навчального закладу № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Белякова, буд. № 105Б, було передано на баланс управління освіти Мелітопольської міської ради ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» у 2016 році. До 2016 року вугілля зберігалося в дворі котельні. В зимовий період 2017-2018 не було створено необхідних належних умов для зберігання вугілля. Спеціальний бункер, обладнаний замком та відеоспостереження встановлено у жовтні 2018 року. У ОСОБА_1 не було цілодобової можливості здійснювати зберігання вугілля, так як її робочий день становить 8 годин. Графіки роботи усіх працівників закладу затверджуються завідувачем, погоджуються головою ПК, вносяться до Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом дошкільного навчального закладу № 49. В дошкільній установі працює три сторожи, але за п.2.11 Робочої інструкції сторожів, в нічний час вони знаходяться всередині приміщення./а.с.62-66/

Таким чином, на зимовий період 2017-2018 років необхідні умови для зберіганні вугілля в ДНЗ № 49 були відсутні, що і є в причинному зв`язку з появою виявленої нестачі вугілля.

Згідно відповіді начальника управління освіти ММР ЗО № 374/01-13 від 28 лютого 2019 року в зимовий період 2016-2017 років та 2017-2018 років вугілля ДНЗ № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області зберігалося біля котельні н території ДНЗ № 49, яка огорнена парканом, а ворота та хвіртка обладнані замками. Доступ сторонніх осіб на цю територію (наприклад: з ціллю приймання-передачі вугілля) здійснювався лише з дозволу та під контролем заступника завідувача господарства ДНЗ № 49./а.с.67/

При цьому суд звертає увагу на те, що жодним документом не підтверджено передача саме відповідачу вугілля, від позивача в якості матеріальних цінностей для зберігання. Це є лише енергоносієм. За збереження якого несуть відповідальність особи, які знаходяться на посадах машиністів (кочегари) котельні ДНЗ № 49, що підтверджується п.2.19 Робочими інструкціями машиністів (кочегарів), затвердженими Завідуючою ДНЗ № 49 24 листопада 2016 ркоу./а.с.65-66/

Факт нестачі вугілля пояснюється машиністами котельні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які зазначають що при опалені котельні взимку 2017-2018 років, використовувалось вугілля поганої якості, з присутніми пилу, домішків, породи, що призводило до змушеного просіювання вугілля та відділення сторонніх компонентів. В результаті призвело до завищеного витрачання вугілля. Вказане підтверджується Висновком Мелітопольського МВ УМВС від 08 травня 2018 року по ЄО № 8965 від 13 квітня 2018 року.

Також, вищевказаним висновком Мелітопольського МВ УМВС від 08 травня 2018 року по ЄО № 8965 від 13 квітня 2018 ркоу встановлено, що в ході проведення заходів з метою встановлення викладених в заяві завідуючої ДНЗ № 49 ОСОБА_5 , фактів нестачі вугілля в рамках ЄО встановити або спростувати не надалось за можливе. В ході подальшого розгляду матеріалів ЄО, в діях посадових осіб ДНЗ № 49, а також працівників котельної ДНЗ № 49 вбачаються можливі ознаки дисциплінарних проступків, щодо неналежного виконання посадових обов`язків в частині контролю за видючою вугілля працівникам котельні, що в свою чергу могло призвести до перевитрат вугілля вказаними працівниками, які його отримували, використовували, при цьому перевіряли його якість в процесі топки, просіювали та викидали породу, каміння, пил. Управлінню освіти ММРЗО слід розглянути питання щодо проведення відповідних бухгалтерських та фактичних перевірок кількості витраченого вугілля та його залишків. У разі встановлення винних осіб притягнути їх до відповідальності. Рекомендовано управлінню ММРЗО зробити експертизу вугілля за для встановлення його відповідності заявленим характеристикам, які зазначені в виданих сертифікатах постачальником вугілля.

Наказом Управління освіти ММР ЗО № 53/5-к від 27 квітня 2018 року за неналежне виконання своїх посадових обов`язків в частині невжиття заходів щодо забезпечення зберігання матеріальних цінностей та як наслідок заподіяну з їх вини шкоду закладу, з метою запобігання у подальшому випадків неналежного зберігання матеріальних цінностей притягнуто до дисциплінарної відповідальності завідувача ДНЗ № 49 «Горобинка» ОСОБА_5 шляхом винесення догани. Притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності завідувача ДНЗ № 49 «Горобинка» ОСОБА_5 шляхом стягнення середнього місячного заробітку./а.с.70/

Таким чином, визначена інша винна особа, та притягнена до матеріальної відповідальності.

Згідно довідки про отриману заробітну плату заступник завідувача господарства Дошкільного навчального закладу № 49 ОСОБА_1., з визначенням середнього показника за останні 12 місяців, фактично отримала заробітну плату у розмірі 3 755 грн./а.с.69/

Згідно графіку роботи заступника завідувача господарства ОСОБА_1 ., (понеділок-п`ятниця, з 7 години 30 хвилин до 16 години 00 хвилин, обідня перерва 12 години 00 хвилин до 12 години 30 хвилин) у останньої була відсутня цілодобова можливість здійснювати зберігання вугілля на території ДНЗ № 49./а.с.64/

Згідно норми Типового договору про повну індивідуальну відповідальність від 21 грудня 2015 року створення умов для зберігання вугілля (сховище, охорона, інші заходи), є обов`язком Адміністрації підприємства, тобто третьої особи за позовом.

Дії роботодавця при наявності завданої шкоди працівником підприємству регламентовані нормами Кодексу Законів про Працю України.

У відповідності до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству; установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівник» гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяні підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудовик обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяні шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більш свого середнього місячного заробітку.

Статтею 134 КЗпП України закріплено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Разом із тим, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними;який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Встановивши при розгляді справи, що шкода заподіяна не лише з вини працівника, до якого пред`явлено позов, але й з вини службових осіб підприємства, установи, організації, суд має обговорити питання про притягнення їх до участі в справі як співвідповідачів.

Керуючись вище зазначеними нормами КЗпП України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при розгляді справи прямих дій відповідача, ОСОБА_1 по нестачі вугілля, судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, позов Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дошкільний навчальний заклад № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області про відшкодування матеріальної шкоди слід залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст.ст. КЗпП України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа дошкільний навчальний заклад № 49 «Горобинка» комбінованого типу Мелітопольської міської ради Запорізької області про відшкодування матеріальної шкоди -залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 13 червня 2019 року.

СУДДЯ І.М. БАХАЄВ