Дата документу 02.07.2019 Справа № 335/4472/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/4472/18Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І. Повний текст рішення складено 08.04.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/2030/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Онищенка Е.А._

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» (надалі - ПАТ «Зпоріжгаз») про визнання недійсним акту, неправомірними дій по нарахуванню вартості необлікованого об`єму природного газу

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-4), в якому просив визнати недійсним акт № 320 експертизи лічильника газу, складений ПАТ «Запоріжгаз» 13 квітня 2017 року, визнати неправомірними дії ПАТ «Запоріжгаз» по нарахуванню ОСОБА_1 вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 57457,45 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що у квітні 2016 року за місцем його проживання: АДРЕСА_1 було встановлено лічильник газу G4 Самгаз заводський № 4792352. Приблизно через рік його експлуатації він помітив, що механізм лічильника з невідомих йому причин зупинився 21.03.2017 року. 03.04.2017 року представником ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» було складено Акт про порушення № 284 в роботі лічильника, в позаштатному режимі. 13 квітня 2017 року була проведена експертиза, за результатами якої були виявлені механічні пошкодження лічильника, а саме сторонні отвори. У зв`язку з чим, йому відповідачем було виставлено рахунок на оплату вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 54457,45 грн. Позивач вважав висновки комісії необґрунтованими з тих підстав, що встановлення лічильника відбулось з порушенням вимог законодавства, його було вмонтовано та опломбовано без пуску газу та перевірки працездатності лічильника, у момент демонтажу не було встановлено ніяких пошкоджень коробки, у якій знаходився лічильник, лічильник після демонтажу перебував у володінні ПАТ «Запоріжгаз», у зв`язку з чим він не може бути впевненим з приводу відсутності втручань в лічильник інших осіб. Вважав, що відповідачем не доведено факту його втручання в роботу газового лічильника, яке призвело до його зупинки, тому нарахування збитків на суму 57452,45 грн. є безпідставними, а дії відповідача щодо здійснення такого нарахування протиправними.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_2 (а.с.15).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 16) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року (а.с. 80-81) позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 84-91) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 93).

Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 06 травня 2019 року (а.с. 94), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 97).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ПАТ «Запоріжгаз» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 100-106).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку суддею Онищенко Е.А. замінено суддю ОСОБА_3 у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 107-108).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України та виходив із необґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

21.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про зняття на експертизу побутового лічильника газу у зв`язку з його зупинкою (а.с.6).

03.04.2017 року представником ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» складено акт про порушення № 284 (а.с.7), в якому зафіксовано, що лічильник газу працює в позаштатному режимі.

Згідно із актом № 320 (а.с.8) експертизи лічильника газу від 13.04.2017 року виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. В корпусі лічильного механізму виявлено чисельні сторонні отвори. Лічильник упаковано в пакет, опломбовано пломбою № С 35186834, повернуто споживачеві.

25.05.2017 року представниками ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» був складений акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості та рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості у розмірі 57457,45 грн. (а.с.10-11).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч.1 1 с. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, позивач оскаржує дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо висновків акту експертизи лічильника та здійснення у травні 2017 року нарахувань збитків на суму 57457,45 грн. на підставі акту експертизи лічильника газу від 13 квітня 2017 року.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається законом, який регулює відповідні цивільні правовідносини.

Суд першої інстанції правильно вважав, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стало оскарження дій ПАТ «Запоріжгаз» щодо результатів експертизи лічильника газу та нарахування збитків (штрафу), завданих позаобліковим користуванням послугами з газопостачання, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначав позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми. Однак, таких вимог до нього не заявлено.

Тобто, суд першої інстанції правильно виходив із того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача у цій справі у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

ОСОБА_1 не довів у цій справі належними допустимими доказами неправомірності дій ПАТ «Запоріжгаз» по нарахуванню йому вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 57457,45 грн. за результатами складення акту про порушення № 284 від 03.04.2017 року.

Відсутність розгорнутої мотивації судом першої інстанції відмови у задоволенні цих позовних вимог позивача у цій справі не призвела до неправильного вирішення цієї справи по суті, а тому не може бути підставою для скасування правильного по суті у цій справі рішення суду першої інстанції апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги позивача.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, є додані позивачем до його апеляційної скарги у цій справі копії документів (а.с. 88-91).

Проте, останніми не спростовуюються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що хоча суд першої інстанції в оскаржуємому рішенні й послався на ст. 141 ЦПК України, проте, суд першої інстанції фактично не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено що позивач ОСОБА_1 , як споживач, в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 02.07.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Онищенко Е.А.