Справа № 464/86/18
пр.№ 2/464/342/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О.Ю.,

справа № 464/86/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 з`явився,

відповідач Львівське комунальне підприємство «Житловик-С»,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Житловик-С» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяних внаслідок залиття квартири,

за участю представників учасників справи: представник позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 . не з`явились,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до відповідача ЛКП «Житловик-С» у якому просить стягнути з відповідачки: 2560,00 грн матеріальних збитків; 15000,00 грн моральної шкоди; 1500,00 грн витрат на проведення експертних досліджень; 1000,00 грн судових витрат на правничу допомогу; 680,00 грн судового збору.

В обґрунтування позову покликається на те, що у кінці вересня 2017 року у спільному коридорі із сусідами помітила, що тече вода, у зв`язку із чим звернулась до сусідів поверхом вище, які є мешканцями квартир АДРЕСА_1 НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , однак отримала відповідь, що у них нічого не тече. 11 жовтня 2017 року, 10 листопада 2017 року та 22 листопада 2017 року звернулась до відповідача про вжиття заходів щодо залиття квартири та складання акту про це, однак заяви залишились без реагування, що свідчить про вину відповідача у цій події. В подальшому, звернулась до незалежного експерта з метою встановлення реальних збитків. У зв`язку із неправомірними діями позивача, зазнала моральних страждань, які виразились у: негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодженого майна та неможливість користуватися ним, докладання додаткових зусиль для його нормалізації, приживання у ній стало не стерпним. Таким чином, у відповідності до ст. 22, 23. 1166, 1167 Цивільного кодексу України просить позов задовольнити. У зв`язку з тим, у відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат.

13 березня 2018 року у підготовчому засіданні відповідачем подано відзив на позов, який мітить заперечення на позов. Покликається, що на заяву позивача від 11.10.2017 здійснено вихід та проведено обстеження мешканців квартир зверху на предмет протікання води після чого протягом кількох тижнів затікання не було. Наділі, на повторні звернення позивача із заявами здійснено повторні виходи та встановлено причини затікання, яка була у квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище. Факт залиття квартири позивача відбувся не з вини відповідача, що підтверджено поданим актом. У зв`язку із цим, просить у позові відмовити.

07 травня 2018 року позивачем подано заперечення на відзив, який містить наступні аргументи. Жодних доказів залиття квартири позивача внаслідок дій мешканців квартир зверху не подано. Через неправомірні дій відповідача сталась така подія, за яку останній повинен відшкодувати понесені позивачкою матеріальні витрати та відшкодувати моральну шкоду. Позовні вимоги підтримує повністю.

05 січня 2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недолік викладеній в ухвалі, які в подальшому були усунені позивачем.

19 січня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

31 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні сторона позивача підтримав позов повністю та просять такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті .

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову повністю. Просить у такому відмовити за необґрунтованості.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3 / арк. спр. 13, 14/.

Суд враховує спільну позицію сторін, що поверхом вище квартири позивачки розміщені квартири № 115 та № 116. Дана обставини ніким не оспорюється, визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню у відповідності до ст. 81 ЦПК України та приймається судом до уваги.

У кінці вересня 2017 року відбулось залиття квартира АДРЕСА_3 . У зв`язку із цим, позивачка звернулась із заявами до відповідача про проведення обстеження та встановлення факту залиття квартири сусідами поверхом вище, що підтверджено поданими заявами від 11.10.2017, 10.11.2017, 22.11.2017 /арк. спр. 44-46/.

Відповідно до акту відповідача від 18 травня 2018 року встановлено, що відповідачем неодноразово проводились обстеження квартир сусідів позивача, однак у таких жодного протікання не було встановлено. Надалі, встановлено причину залиття квартири позивача слабке закріплення коліна трубопроводу гарячого водопостачання у санвузлі квартири АДРЕСА_2 , через що просочувалась вода. Причину затікання було ліквідовано власником квартири АДРЕСА_2 . Суд відмічає, що з відомостей, що містяться в акті встановлено причину залиття квартири позивача / арк. спр. 106/.

Згідно з висновку про визначення розміру збитків, наданого приватним підприємством «Консалтингова група Септіма» від 06 грудня 2017 року розмір прямих збитків спричинених залиттям приміщення коридору квартири позивача та спільного коридору, що знаходяться за адресою АДРЕСА_4 , становить у сумі 2560,00 грн / арк. спр. 47/.

Таким чином, між сторонами склались спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири, що регулюється нормами ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що факт залиття квартири АДРЕСА_5 мав місце. Дана обставина підтверджена актом від 18 травня 2018 року та показаннями свідків ОСОБА_6 , яка є працівником відповідача, та ОСОБА_7 , яка є мешканкою квартири АДРЕСА_2 , з якої сталось АДРЕСА_6 позивача, та такі ствердили, що дійсно мав місце факт залиття квартири позивачки.

Аналізуючи наведене вище законодавство, яке регулює питання відшкодування шкоди, суд прийшов переконання, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу.

З огляду на це, суд надав оцінку показанням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які ствердили, що у зв`язку із залиттям квартири АДРЕСА_1 НОМЕР_3 № НОМЕР_2 надала доступ працівникам відповідача до трубопровідну гарячого водопостачання у санвузлі, який проходить через квартиру № 116. Встановлено причину залиття квартири позивачки - слабке закріплення коліна трубопровіду гарячого водопостачання у санвузлі у квартирі АДРЕСА_2 , що здійснено мешканцями цієї квартири та таке було ліквідовано останніми. Дані обставини сприймалися особисто свідками. Також такі обставини не спростовувались позивачкою у судовому засіданні. Відтак, суд приймає їх до уваги.

Таким чином, суд не вбачає жодного причинно-наслідкового зв`язку між встановленим фактом залиття квартири та виною відповідача, яку останній спростовує доказами поданими у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України, які оцінені у взаємозв`язку із іншими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Відтак, суд приходить висновку, що презумпція вини відповідачки спростована останнім, позивачка у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України не підтвердила заявлені вимоги, а тому суд відхиляє вимогу про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної залиттям квартири у розмірі 2560,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн та витрат на проведення експертного дослідження розміру збитків у сумі 1500,00 грн, суд прийшов переконання, оскільки в основній вимозі відмовлено повністю, а відтак відсутні підстави для задоволення похідних вимог про стягнення таких сум, а тому у таких вимогах також необхідно відмовити повністю.

Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 11 цього Кодексу інші судові витрати пов`язані із розглядом справи (до яких віднесено витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі відмови у позові на позивача. Таким чином, понесені позивачем судові витрати необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

у позові у позові ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Житловик-С» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2560,00 грн і моральної шкоди у сумі 15000,00 грн, заподіяних внаслідок залиттям квартири відмовити повністю.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 покласти на останню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , серія та номер паспорта КС 535524;

відповідач Львівське комунальне підприємство «Житловик-С», місцезнаходження місто Львів, проспект Червоної Калини, будинок № 38, .

Дата складення повного судового рішення 21 червня 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков