Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у місті Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві адміністрації про виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у місті Києві пред`явило у суді позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві адміністрації, про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позов обґрунтовано тим, що будівля АДРЕСА_1 відповідно до розпорядження від 08.10.2007 року № 1542 є гуртожитком сімейного типу при 14-ДПРЧ ГУ ДСНС України у м. Києві. Житлове приміщення № 4 гуртожитку сімейного типу є державною власністю та знаходиться на балансі позивача.

ОСОБА_1 , який проходив службу в Державній пожежній охороні м. Києва, не маючи житла, був забезпечений тимчасовим проживанням у кімнаті житловою площею 14,3 кв.м. у житловому приміщенні № 4 гуртожитку сімейного типу при 14-ДПРЧ по АДРЕСА_1 .

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 має у власності квартиру у м. Києві загальною площею 81,5 кв.м., що свідчить про поліпшення житлових умов ОСОБА_1 .

Відтак, позивач просить суд виселити ОСОБА_1 з членами його сім`ї з окремої кімнати жилою площею 14,3 кв.м. у житловому приміщенні № 4 гуртожитку сімейного типу при 14-ДПРЧ по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Позивач в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. До суду відповідач ОСОБА_1 звернувся із запереченнями на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що на балансі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у місті Києві перебуває будівля 14 державної пожежно-рятувальної частини ДСНС України у м. Києві, яка знаходить за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 5. (а.с. 11)

Відповідно до протоколу № 2 засідання житлової комісії ГУ МНС України в місті Києві від 02.02.2010 року, було надано, зокрема, ОСОБА_1 та його сім`ї з трьох чоловік кімнату у трикімнатному житловому приміщенні № 4 гуртожитку сімейного типу 14 державної пожежно-рятувальної частини ДСНС України у м. Києві. (а.с. 12)

Як вбачається з роздруківки електронної декларації ОСОБА_1 за 2016 рік, ОСОБА_1 має у власності (100%) квартиру загальною площею 81,5 кв.м. в місті Києві. (а.с. 18)

01.08.2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення від позивача про необхідність звільнення займаного житлового приміщення, у зв`язку з тим, що у власності ОСОБА_1 перебуває інша квартира в м. Києві. (а.с. 24) Вказане повідомлення отримано ОСОБА_1 . 31.08.17, що підтверджено відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 25)

Відповідно до Довідки форми-3 від 05.09.2017 року, у кімнаті на 3 поверсі 4 поверхового будинку по АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (а.с. 26)

В поданих до суду запереченнях відповідач ОСОБА_1 зазначив, що поліпшення житловим умов ОСОБА_1 , на яку посилається позивач, не є підставою для виселення відповідачів в розумінні Житлового кодексу УРСР. Крім того, як зазначає відповідач, роздруківка з сайту електронної декларації не є правовстановлюючим документом на іншу квартиру в м. Києві. Також відповідач звертав увагу на припустимість порушення прав малолітніх дітей, які також зареєстровані та проживають у спірній кімнаті.

В поданих до суду поясненнях, позивач не погоджується з позицією відповідача щодо того, що відомості з електронної декларації не є належним та допустимим доказом перебування у власності відповідача квартири. Зазначає, що електронний підпис, яким підписується електронна декларація, відповідно до законодавства прирівнюється до власноручного підпису, а відтак, ці відомості є підтвердженими.

Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Житлового кодексу УРСР.

За приписом статті 127 Житлового кодексу УРСР гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Відповідно до статті 128 цього Кодексу порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (стаття 129 ЖК УРСР).

Як встановив суд, гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на балансі позивача і використовується для проживання працівників апарату та підрозділів ГУ ДСНС України у м. Києві і їх сімей.

Відповідачі вселилися у гуртожиток у законному порядку, згідно рішення адміністрації ГУ МНС України в м. Києві, правонаступником якого є позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Статтею 128 ЖК УРСР передбачено, що порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст. 132 ЖК УРСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Надаване громадянам у зв`язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Позивач посилається як на підставу позову на п. 10 розділу 1 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року № 84, відповідно до якого «жила площа в гуртожитках не надається особам, які забезпечені житлом у тому самому населеному пункті, де зареєстровано гуртожиток».

Проте, відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.11.2018 № 307 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84» вищевказане Положення про гуртожитки, на ке посилається позивач, втратило законну силу.

ЖК УРСР не передбачає такої правової підстави, як поліпшення житлових умов, або наявність у власності іншого житла в тому самому населеному пункті де і гуртожиток, для виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Також, варто зазначити, що позивачем не було доведено належним чином, що у власності відповідача перебуває інша квартира, адже не було надано доказів реєстрації права власності відповідача ОСОБА_1 на конкретну квартиру у встановленому законодавством порядку. Відомості з електронної декларації не можуть бути підставою для встановлення цього факту, адже містять неповну інформацію щодо об`єкта нерухомості.

Крім того, суд приймає до увагу, що недоведеність обставин, на які посилається позивач, може бути підставою, у разі задоволення позовних вимог, порушення прав та законних інтересів малолітніх дітей відповідача ОСОБА_1 , які також зареєстровані та проживають у спірній кімнаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у місті Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві адміністрації про виселення без надання іншого житлового приміщення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко