Справа № 654/1670/19
Провадження №2/654/791/2019
УХВАЛА

25 жовтня 2019 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.

при секретарі Петришак В.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України,-

у с т а н о в и в :

15.05.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Російської Федерації на її користь компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1050373,27 грн., що є еквівалентом 35000 Євро. Позов мотивує тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації вона змушена була залишити місце свого постійного проживання та пересилитися з окупованої території Луганської області до Херсонської області, що завдало їй моральну шкоду.

Позивачкою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24.12.2013 між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c», у розмірі 1050373,27 гривень та заборонити будь-яким суб`єктам права вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб`єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб`єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам); шляхом зупинення здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення з трастовим договором, укладеним 24.12.2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c», у розмірі 1050373,27 гривень та шляхом заборони Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1050373,27 гривень.

Свою заяву позивачка обґрунтовує тим, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області були порушені її права, як людини та громадянина, що призвело до неможливості подальшого проживання останньої на окупованій території та обумовило переселення до Херсонської області. В результаті збройної агресії Російської Федерації позивачка зазнала сильних моральних та психологічних страждань, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії є необхідним з метою уникнення порушення майнових прав позивача та неможливості виконання рішення суду.

24.12.2013 між Україною та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c» був укладений трастовий договір , за яким Україна отримала НОМЕР_1 доларів США з 5-ти відсотковим зобов`язанням та видала Міністерству фінансів Російської Федерації зобов`язання на вказану суму.

16.12.2015 Міжнародний валютний фонд розповсюдив офіційну інформацію, відповідно до якої виконавча рада МВФ ухвалила рішення стосовно статусу єврооблігацій України, держателем яких є Російська Федерація.

Згідно з офіційним прес-релізом МВФ, держателем вимоги, пов`язаної із єврооблігаціями на суму НОМЕР_1 доларів США є Фонд національного добробуту Російської Федерації.

Заявниця зазначає, що зазначене право вимоги є майном, на яке може бути накладено стягнення, в зв`язку з чим просить забезпечити позов у заявлений спосіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо відшкодування завданої моральної шкоди.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник заявника просить суд накласти арешт на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24.12.2013 між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c», у розмірі 1050373,27 гривень та заборонити будь-яким суб`єктам права вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб`єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб`єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам); шляхом зупинення здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення з трастовим договором, укладеним 24.12.2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c», у розмірі 1050373,27 гривень та шляхом заборони Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1050373,27 гривень.

Спосіб забезпечення позову, заявлений позивачкою, не відповідає характеру спірних правовідносин.

Зобов`язальні відносини між Україною та Російською Федерацією на підставі укладеного договору не є предметом спору.

Крім того, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, будь-яких об`єктивних причин, які свідчать про ймовірність невиконання рішення суду в подальшому або ускладнення його виконання, заявниця не зазначає.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивачки про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ. М. Сіянко