Справа № 587/21/19
РІШЕННЯ
25 червня 2019 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на її утримання, оскільки вона продовжує навчання. Просила стягувати з відповідача на її користь 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 31.08.2020 року.
Позивач в судове засідання не з*явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи в суді.
Відповідач в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказав, що на даний час він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини і матері цієї дитини і не має змоги сплачувати аліменти позивачці.
З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .( а.с.6).
Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. ( п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).
У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд вважає, що позивач не надала суду доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання до закінчення навчання. З наданих позивачем довідок вбачається лише те, що вона дійсно навчається у ХХ загальноосвітньому ліцеї у м. Лодзь, Польща, є ученицею 2 класу ( а.с.15).
Позивачка проживає в м АДРЕСА_1 ) разом з матір*ю ОСОБА_3 , яка виховує малолітню дитину, 17 лютого 2018 року ( ар. с. 8-9, 10-11).
Разом з тим відповідач, надав суду докази того, що на даний час з нього стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини з 15.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, також стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з 15.02.2019 року і до досягнення дитиною шести років.( а.с.60,61).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд приймає до уваги те, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, 2017 року народження та мати дитини ОСОБА_5 і стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини може потягти за собою порушення прав та законних інтересів іншої дитини, а також поставить відповідача в скрутне матеріальне становище.
Посилання позивачки на те, що відповідач, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу) суд не може прийняти до уваги, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач має таку можливість.
У відповідності з ст.. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
32 ) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3 - 2 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 \
4) інші обставини, що мають істотне значення.
2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005 , № 2037-VIII від 17.05.2017 \
Позивачка не надала доказів та будь-якої інформації про те, які кошти отримує вона особисто та інші члени її сім*ї або особи, які проживають разом з нею, джерело її існування, джерело оплати за навчання до часу подання позову про стягнення аліментів, відомостей про наявність нерухомого майна тощо.
За таких обставин суд виходить з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами як потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, так і наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 180, 181,182, 199 Сімейного кодексу України, суд
Відмовити в задоволенню позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,за безпідставністю позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко