Провадження № 22-ц/4808/656/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», подану адвокатом Синюком Станіславом Леонідовичем, на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Антоняка Т.М., ухвалене 6 лютого 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 19 лютого 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 вересня 2017 року на перехресті вулиць Незалежності - Залізничної - Ш. Руставелі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля марки «Nissan Micra», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Foton», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 Враховуючи те, що ДТП сталася з вини останнього, який свою вину визнав, ними складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у відповідача. 21 вересня 2017 року експертом товариства проведено огляд автомобіля і складено перелік пошкоджень, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля складає 34 610,00 грн без урахування амортизаційного зносу та 18 769,00 грн з урахуванням амортизаційного зносу. Цього ж дня він звернувся до АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» із заявою про виплату страхового відшкодування надавши пакет необхідних документів. Оскільки відповідач станом на 13 грудня 2017 року не здійснив виплату страхового відшкодування просив стягнути з останнього на його користь 20 960,19 грн, з яких: 18 769,00 грн - неоплачена сума страхування, 922,51 грн - пеня, 225,23 грн - збитки від інфляції, 105,00 грн - 3% річних, а також 938,45 грн - моральна шкода. Визначаючи розмір моральної шкоди вказував, що вона заподіяна йому внаслідок затягування відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт автомобіля, порушення зобов`язань за договором страхування та з врахуванням 5% від загальної суми шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 6 лютого 2019 року позов задоволено. Стягнуто з АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_1 20 960,19 грн, з яких:18 769,00 грн - неоплачена сума страхового відшкодування, 922,51 грн - пеня, 225,23 грн - збитки від інфляції, 105,00 грн- три відсотків річних, 938,45 грн - моральна шкода. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в результаті ДТП позивачу завдана майнова шкода, яку не відшкодовано. Також протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, розмір якої визначено з урахуванням обставин справи та виходячи з принципів розумності і справедливості.

В апеляційній скарзі представник АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» - адвокат Синюк С.Л., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати. Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано неналежне оформлення факту дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляло страхувальника можливості зробити висновок про наявність страхового випадку. Так, під час страхового розслідування дорожньо-транспортної пригоди було з`ясовано, що така відбулась за участю трьох транспортних засобів. Третім з них було маршрутне таксі, з яким і відбулося зіткнення належного позивачу автомобіля. Оскільки цей транспортний засіб залишив місце пригоди, а позивач не вчинив дій щодо фіксації його даних та повідомлення про зазначену обставину працівників поліції, учасники ДТП були позбавлені права провести спрощену процедуру оформлення пригоди. Окрім того, між учасниками дорожньо-транспортної пригоди не було досягнуто згоди щодо обставин її скоєння, оскільки ОСОБА_2 заперечує свою вину в ній. Відтак, учасники пригоди зобов`язані були викликати співробітників правоохоронних органів для її фіксації за участю трьох транспортних засобів та в подальшому провести оформлення працівниками поліції відповідного протоколу.

Також зазначає, що розмір матеріального збитку визначено з порушенням порядку, встановленого статтями 22, 33.3, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Окрім того, судом не взято до уваги, що п.5 договору страхування передбачено франшизу в розмірі 1 000,00 грн, в зв`язку із чим сума страхового відшкодування повинна бути зменшена на цю суму франшизи. Також сума матеріального збитку підлягала зменшенню на суму ПДВ, оскільки відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника).

На думку апелянта, місцевим судом також необґрунтовано стягнуто на користь позивача і моральну шкоду, оскільки йому в результаті ДТП не було завдано шкоди здоров`ю, що є єдиною підставою для задоволення позову в цій частині. Просив справу розглядати у його відсутності.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводів апеляційної скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представник АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відтак, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у його відсутності не встановлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 20 вересня 2017 року на перехресті вулиць Незалежності - Залізничної - Ш. Руставелі за участю автомобіля марки «Nissan Micra», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Foton», д.н.з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На місці ДТП учасниками пригоди складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») (а.с.9).

На момент ДТП обидва власники транспортних засобів застрахували свою цивільно-правову відповідальність.

Зокрема, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Foton», д.н.з НОМЕР_2 , була застрахована АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» згідно полісу № АК/5859028 від 15 лютого 2017 року (а.с. 15). За умовами вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить - 200 000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн; франшиза - 1 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та інший учасник пригоди повідомили відповідача про подію, що має ознаки страхового випадку та надали пояснення з приводу цього (а.с.18,17,18,19).

Листом від 6 жовтня 2017 року № 04-2440 АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» відмовило потерпілому у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з відсутністю правових підстав для визначення страхового випадку (а.с. 6).

За змістом статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до пункту 2 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5859028 від 15 лютого 2017 року страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка склалася за участю забезпеченого засобу і внаслідок, якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Таким чином, вищевказаною нормою цього закону передбачений вичерпний перелік умов, за наявності яких учасники дорожньо-транспортної пригоди можуть скористатись європротоколом, а саме: водії-учасники ДТП мають поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відсутність травмованих (загиблих) людей; згода водіїв транспортних засобів, учасників ДТП щодо її обставин; у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для європротоколу умов, матеріали ДТП мають бути оформлені уповноваженими на те працівниками відповідних підрозділів Національної поліції.

Зі змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП. Останній визнав свою вину у вчиненні правопорушення, що підтвердив особистим підписом.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що між учасниками дорожньо-транспортної пригоди не було досягнуто згоди щодо обставин справи та у зв`язку із цим позбавлення їх можливості провести спрощену процедуру оформлення пригоди. Відповідно також не існувало обставин, які б об`єктивно перешкодили страховику провести перевірку та визначити розмір заподіяної шкоди.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача 18 769,00 грн вартості відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

В силу вимог пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено з пояснень ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційній інстанції він відремонтував автомобіль після ДТП. На підтвердження чого надав акт виконаних робіт від 19 жовтня 2017 року та товарні чеки, відповідно до яких ним сплачено приватному підприємцю ОСОБА_3 . 18 930,00 грн за деталі та ремонт транспортного засобу. При цьому у їх вартість не включено ПДВ.

Натомість, АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» не подало будь-яких належних та допустимих доказів на спростування визначеного позивачем розміру завданої майнової шкоди, клопотання про призначення експертизи для визначення розміру майнової шкоди не заявлено.

З огляду на зазначене, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, доводи апеляційної скарги щодо встановлення розміру страхового відшкодування та зменшення суми матеріального збитку на суму ПДВ, колегія суддів не приймає до уваги.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не зменшив розмір страхового відшкодування на суму франшизи, є обґрунтованими.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 9 Закону України від 07 березня 1996 року «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - ОСОБА_2 франшизу визначено в розмірі 1 000,00 грн.

Отже, встановивши наявність підстав для страхового відшкодування, суду першої інстанції необхідно було також вирішити питання про розмір франшизи, - суми, яка не підлягає відшкодуванню (18 769,00 грн - 1 000 грн = 17 769,00 грн).

З огляду на це підлягають зменшенню і розмір пені за несвоєчасне здійснення страхової виплати, інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми.

Враховуючи суму несплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 769,00 грн та період прострочення її сплати, інфляційні втрати складають 213,23 грн (17 769,00 х 101,2 % - 17 769,00). 3 % річних відповідно становлять 99,31 грн (17 769,00 грн х3% /365 х 68 днів).

Пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який пеня нараховується за кожний день, складає 873,36 грн ((17 769,00 грн х 25 % х 21 день /365 днів) + (17 769,00 грн х 27 % х 47 днів /365 днів).

Що стосується доводів апеляційної скарги про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує потерпілому - фізичній особі моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (статті 23, 26-1). Тобто, моральна шкода відшкодовується страховиком в рамках шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП. Натомість, вказаним законом не передбачено обов`язку страховика по відшкодуванню моральної шкоди у зв`язку із завданням шкоди майну фізичних осіб.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та помилково стягнув моральну шкоду із АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ».

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів дійшла переконання, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому не може вважатися законним та обґрунтованим.

А отже, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3).

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції від 11 грудня 2017 року N ПН1073 позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн за подання позовної заяви. За подання апеляційної скарги АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» сплачено 960,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6142 від 3 квітня 2019 року (а.с.5, 63).

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (90,43%) та апеляційних вимог (9,57%), на користь ОСОБА_1 з АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 578,75 грн. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 91,87 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, приймаючи до уваги покладення на АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» більшої суми судових витрат згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України розмір стягненого з товариства на користь ОСОБА_1 судового збору підлягає зменшенню до 486,88 грн (578,75 грн - 91,87 грн). Відтак, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Окрім того, в апеляційній скарзі АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» просить стягнути витрати на правову допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частина 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу товариство надало договір про надання правової допомоги №23 від 3 січня 2019 року, укладений між ним та адвокатським бюро «Синюк та партнери» та попередній розрахунок на суму 3 000,00 грн (а.с.56-57, 61-62).

Відповідно до пунктів 4.1., 4.5. договору про надання правової допомоги вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представником кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартості.

Оскільки акт та відповідний розрахунок вартості послуг за вказаною справою товариством не надано, у договорі про надання правової допомоги відсутні відомості про вартість послуг адвоката, у суду відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Синюком С.Л. та товариством щодо розміру адвокатського гонорару.

При цьому колегія суддів також враховує, що ОСОБА_4 приймав участь під час розгляду справи у суді першої інстанції (подання заперечення на позовну заяву), як начальник управління претензійно-правового забезпечення АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» на підставі доручення від 27 грудня 2017 року.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», подану адвокатом Синюком Станіславом Леонідовичем, задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 6 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Герцева,10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 24745673) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 ) 18 954,90 грн, з яких: 17 769,00 грн - страхове відшкодування, 873,36 грн - пеня за несвоєчасне здійснення страхової виплати, 213,23 грн - інфляційних втрат, 99,31 грн - 3% річних від простроченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Герцева,10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 24745673) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 ) 486,88 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 25 червня 2019 року.