У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 2-18/11 Провадження № 4-с/401/22/19

16 жовтня 2019 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря судових засідань Пилипенко Т.Ю.,

представника скаржника Мусієнка С.М.,

представника державного виконавця Щербини В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську скаргу боржника ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна Світлани Олександрівни від 12 липня 2019 року, винесену під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні №30053800, про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2019 року боржник, ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С.О. від 12 липня 2019 року винесену під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні №30053800 про стягнення виконавчого збору у розмірі 238767,68 грн. У скарзі боржник, ОСОБА_1 , зазначила, що оскаржувану постанову державного виконавця від 12 липня 2019 року вона отримала поштою 22 липня 2019 року. В обгрунтування скарги зазначила, що дана постанова державного виконавця порушує її права, оскільки винесена по підробленому кредитному договору, а також вважає, що державний виконавець перевищив свої службові повноваження, оскільки виконавчі дії проводятся не за місцем виконання виконавчого провадження та не за підвідомчистю.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С.О. в судове засідання не з`явилась, подала заперечення на скаргу, та заяву з проханням про розгляд скарги за її відсутності. В обгрунтування заперечення зазначила, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на виконанні перебуває виконавче провадження №30053800 з примусового виконання виконавчого листа № 2-18 від 12.10.2011 року, який видано Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 2385856,83 грн., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 р. становить 229419 доларів США, та у рівних частинах судових витрат у розмірі 1 820,00 грн. На підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» 12 липня 2019 року нею винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 238 767,68 грн., що складає 10 відсотків від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим листом, копія якої направлена боржнику. Також зазначила, що скаржником не зазначено жодної норми закону, яку порушив державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, чи норми, яку порушив державний виконавець приймаючи оскаржуване рішення, а тому у задоволенні скарги просила відмовити.

Представник відділу ДВС Щербина В.Ю. в судовому засіданні також пояснила, що скарга є безпідставною.

Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали скарги, приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року, яке набрало законної сили 25 серпня 2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, у сумі 2385856 (два мільйони триста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень, що за курсом НБУ станом на 10 березня 2011 року становить 229419 ( двісті двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять) доларів США 01 центів.

На виконання рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2011 року, на підставі виконавчого листа суду №2-18/11 від 12 жовтня 2011 року, державним виконавцем Світловодського МР ВДВС 30 листопада 2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для виконання та відома.

Згідно постанови від 11 березня 2019 року про передачу виконавчого провадження винесеної заступником начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Журавка В.М., матеріали виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором передано зі Світловодського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області.

28 березня 2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Мохна С.О. винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем Мохна С.О. 12 липня 2019 року у відповідності до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 238 767,68грн., що складає 10 відсотків від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим листом №2-18, який видано 12 жовтня 2011 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 2 387 676,83 грн. на користь стягувача, копію постанови направлено боржнику до відома.

Боржник, ОСОБА_1 , 31 липня 2019 року подала до суду скаргу на вказану постанову державного виконавця Мохна С.О. від 12 липня 2019 року.

Державний виконавець Мохна С.О. заперечує протии задоволення скарги боржника, ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщ овважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

В п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 зазначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Судом встановлено, що проведення у виконавчому провадженні №30053800 виконавчих дій за виконавчим листом №2-18 виданим 12.10.2011 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 2 387 676,83 грн. на користь стягувача, ще не закінчено, сума заборгованості не стягнута. В ході примусового виконання вище вказаного виконавчого документа державним виконавцем проведено ряд заходів щодо виявлення, опису, оцінки та подальшої передачі на реалізації майна належног оборжнику, а саме об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . Отже, сума заборгованості з боржників фактично не стягнута на користь стягувача. Державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору в розмірі 238767,68 грн., що складає 10 відсотків від суми заборгованості, що підлягає примусовому стягненню.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Суд зазначає, що частиною другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Ураховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч.1 ст.287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Велика палата Верховного Суду висловила правову позицію у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 826/5195/17, та наголосила, що спір з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону № 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18).

Вищевикладене узгоджується із висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 2-6/12, провадження 14-621/цс18.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 260, 352, 354, 450, 451 ЦПК України, ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавчепровадження, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за скаргою боржника, ОСОБА_1 , про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна Світлани Олександрівни від 12 липня 2019 року, яку винесено під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні №30053800, про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 238767,68 грн., - закрити.

Роз`яснити скаржнику, ОСОБА_1 , право на звернення з заявленими вимогами та відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, через Світловодський міськрайонний суд.

Повний зміст ухвали буде складено 21 жовтня 2019 року.

Ухвала набираєзаконноїсилив порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик