ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6584/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В спірній квартирі зареєстрований відповідач, ОСОБА_2 - син позивача. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає та не з`являється, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зняти з реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участіта відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається зі матеріалів справи, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 . (а.с.6)

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач, ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 09.08.2000 р. виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 976-С/КІ від 07.08.2000 р. (а.с.5)

Як вбачається із відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», в спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . (а.с.12)

Згідно акту складеного 13.06.2019 р. комісією ОСББ «Вишневий дім» ОСОБА_2 з 17.06.2017 р. в зазначеній квартирі не проживає. (а.с.8)

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 не є власником спірної квартири, у спірній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавиться, його необхідно визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління (центру) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зняти з реєстрації місця проживання відповідача, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи, що позовну вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено, а зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, то суд приходить до висновку, що вимога про зобов`язання Управління (центру) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зняти з реєстрації місця проживання відповідача задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.ст 141-142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 142, 206, 265, 268, ЦПК України, на підставі ст.317, 319, 361, 391, 405 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користування житловим пр иміщенням - квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА