Справа № 362/2809/14-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/3289/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2018 року у справі за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Васильківської районної державної адміністрації Київської області до Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Добробут та захист», третя особа: Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування та державних актів на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтував наступним:

Васильківською міською радою Київської області було прийняте рішення з порушенням вимог п.12 Перехідних положень ЗК України, оскільки міська рада розпорядилась земельними ділянками, які розташовані на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, тобто за межами населеного пункту. За таких умов таке рішення, як і видані на його підставі державні акти на право власності на земельну ділянку, мають бути визнанні недійсними, а спірні земельні ділянки підлягають поверненню до земель запасу.

Враховуючи викладене, з урахуванням змінених та збільшених позовних вимог просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Васильківської міської ради № 05.63-55-V від 28.09.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою громадянам щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування на території м. Васильків» в частині затвердження проекту землеустрою ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.02.2010, виданий на ім`я ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір іпотеки № 296 від 27.05.2013 р. та договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 62 від 31.01.2014, які укладені між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Добробут та захист» та ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» на земельну ділянку, яка розташована у АДРЕСА_1 , та витребувати її з незаконного володіння на користь Васильківської районної державної адміністрації.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2018 року позов задоволений повністю.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання державного акту недійсним, визнання недійсними договору іпотеки № 296 від 27.05.2013 р. та договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 62 від 31.01.2014 р., скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну ділянку за ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» та витребування її на користь Васильківської районної державної адміністрації - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог.

Свою скаргу апелянт обґрунтовував тим, що судом в порушення вимоги ч.4 ст. 51 ЦПК України не було розпочато розгляд справи з самого початку після залучення нового відповідача; при розгляді справи суд порушив вимоги ч.1 ст. 55 ЦПК України, оскільки не враховав того факту, що шляхом перетворення ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» було реорганізоване у товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист»; при ухваленні рішення суд не звернув увагу на недоведеність позиції позивача. Також з точки зору апелянта суд безпідставно задовольнив позов, яким фактично відповідача було позбавлено його майна, в той час всі порушення закону були допущені лише державним органом, а ні ОСОБА_1 , ні страхова компанія не вчиняли жодних винних та протиправних дій. Все це судом першої інстанції було залишене поза увагою, що призвело до неправильного по суті вирішення спору.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, де зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду - законним та обґрунтованим, таким, що в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та доказами, якими обґрунтовувались позовні вимоги прокуратури. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.03.2019 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Добробут та захист» у даній справі замінене в порядку процесуального правонаступництва його правонаступником - товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими за встановленою законом процедурою доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючі позовну вимогу про визнання незаконним та скасування рішення Васильківської міської ради № 05.63-55-V від 28.09.2010 «Про затвердження проекту із землеустрою громадянам щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування на території м. Васильків», в частині затвердження проекту землеустрою ОСОБА_1 , суд зазначив, що таке рішення було прийняте з перевищенням наданих законом даній раді повноважень, оскільки передача земельних ділянок за межами населених пунктів вказаної категорії земель не є компетенцією міської ради.Рішення суду в даній частині апелянт не оскаржує, а тому цей предмет не є предметом апеляційного розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2015 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державних актів на земельні ділянки скасовано. Не заперечуючи висновків суду першої інстанції по суті справи, касаційний суд зазначив, що 31 січня 2014 року між ПрАТ «СК «Добробут та захист» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «Добробут та захист» набуло права власності на спірну земельну ділянку. За таких умов суд фактично вирішив питання про витребування земельної ділянки від особи, яка не була учасником справи. Справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції для з`ясування питання власника спірної земельної ділянки та вирішення питання про права та обов`язки ПрАТ «СК «Добробут та захист», яка до цього не була залучена до участі у справі відповідно й була позбавлена можливості надавити докази та пояснення щодо заявлених вимог.

На виконання ухвали касаційного суду судом першої інстанції було залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із неправомірності розпорядження Васильківською міською радою земельною ділянкою, яка розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області. Таким чином місцева рада вийшла за межу своїх повноважень, що обумовлює незаконність таких рішень. Крім того передана ОСОБА_1 . земельна ділянка є територією спортивного майданчика, і законом віднесена до земель рекреаційного призначення, що виключає можливість її використання для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За таких умов скасуванню підлягають рішення органу місцевого самоврядування разом з державним актом на земельну ділянку відповідача, оскільки його незаконне як вбачається з викладеного вище право власності пройшло передбачену законом державну реєстрацію. Також суд зробив висновок про те, що вирішення питання правомірності видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт було видано, на обґрунтування чого послався на постанову Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-12цс13 та від 23.10.2013 р. у справі № 6-93цс13.

З викладеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою. Фактично незаконність виділення спірної земельної ділянки ОСОБА_1 не заперечувалося й іншими учасниками справи, зокрема й апелянтом.

31.01.2014 між ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» та ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким останній передав у власність страхової компанії спірну земельну ділянку. Цього ж дня було зареєстроване право власності на таку земельну ділянку за ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист». Оскільки право власності було зареєстроване у відповідності до вимог закону, відновити становище, яке існувало до порушення вимог закону, можливо лише шляхом скасування держаної реєстрації такого права власності.

Оскільки спірна земельна ділянка вибула із державної власності поза волею її належного розпорядника (Васильківської районної державної адміністрації) відновлення порушеного права власності держави можливе шляхом витребування майна від нинішнього володільця, яким є ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» . Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду України від 25.06.14 р. у справі № 6-67цс14, від 16.04.2014 р. у справі № 6-146цс 13. Крім того ПАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» стало власником земельної ділянки на підставі умов договору іпотеки землі та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного особою, яка набула таке право в порушення вимог закону, відтак фактично не мала законного права розпоряджатися цим майном, без визнання таких договорів недійсними вважається, що вони об`єктивно існують та породжують цивільні права та обов`язки.

Даним обставинам суд дав належну правову оцінку з якою погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Позиція апелянта по суті питань, що є предметом спору, насамперед полягає в тому, що на ОСОБА_1 , а в подальшому і на ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист» не може бути покладено негативних наслідків порушень вимог закону, які фактично були допущені не ними. Саме на підставі цього апелянт і просив відмовити у задоволенні вимог про визнання недійсними укладених між ними договорів. В той же час дана позиція не може бути прийнята апеляційним судом, оскільки вона фактично призводить до узаконення - незаконного та самоправного розпорядження землею суб`єктом, який не мав на це відповідного права. Позиція апелянта щодо невстановлення в ході розгляду справи в діях ОСОБА_1 та страхової компанії складу правопорушень є слушною, однак з точки зору колегії суддів може обґрунтовувати не безпідставне залишення у його власності незаконно вилученої у держави земельної ділянки, а може лише обґрунтовувати наявність підстав для відшкодування йому збитків, завданих такими незаконними рішеннями Васильківської міської ради. В той же час вказане питання не може бути вирішене в рамках даної справи, оскільки відповідні вимоги не заявлялися, відтак не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянта на незаконність оскаржуваного рішення з огляду на допущені судом з точки зору апелянта процесуальні порушення, зокрема при залученні нового відповідача, а також залученні до участі у справи правонаступника вибулого учасника.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою ВССУ від 01.02.2017 року справа в скасованій частині направлена на новий розгляд, і на її виконання судом першої інстанції залучено до участі у справі співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Добробут та захист». При цьому в даному випадку розгляд справи розпочався спочатку у відповідності до положень ст. 51 ЦПК України. В подальшому в ході розгляду справи відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною одним з відповідачів його організаційно-правової форми, що регламентується іншими положеннями закону (зокрема ст.55 ЦПК України) і не веде до обов`язку розгляду справи спочатку. При цьому колегія суддів апеляційного суду зауважує, що товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист» було залучене до участі у справі в якості правонаступника, відтак його права жодним чином порушені не були.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Добробут та захист» залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько