Номер провадження: 22-ц/813/2680/19
Номер справи місцевого суду: 514/1130/18
Головуючий у першій інстанції Козирєв М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, на рішення Тарутинського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Козирєва М.В. 16 жовтня 2018 року у смт. Тарутине Одеської області,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача (а.с. 1-2).

В обгрунтування позову посилався на те, що 10 січня 2018 року він користувався послугами з перевезення пасажирів на маршруті «Малоярославець 1 - Одеса АС «АВ Привоз», які надаються перевізником ФОП ОСОБА_2 з смт Тарутине до м. Одеса. На вимогу водія автобусу ОСОБА_3 позивач сплатив 120 грн. та отримав заповнений водієм власноруч квиток АКМС № 011145 , з відривом 170-180 км зоною. Однак, на думку позивача, вартість проїзду за вказаним маршрутом складає 90,38 грн.

11 січня 2018 року позивач здійснив поїздку з м. Одеса до смт Тарутине на автобусі загального користування «Одеса АС «АВ Привоз»- Малоярославець 1», який обслуговує перевізник ФІОП ОСОБА_2 на вимогу водія автобусу ОСОБА_3 позивач сплатив 120 грн. та отримав заповнений водієм власноруч квиток АКМС № 011111 , з відривом 170-180 км зоною. Однак, на думку позивача, вартість проїзду за вказаним маршрутом складає 106,42 грн.

Таким чином, на думку позивача, його було ошукано водієм на загальну суму 43,20 грн.

Позивач також послався на те, що в отримані ним зазначені квитки не внесена друкарським способом інформація про вартість проїзду, а тому просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 43,20 гривень, визнати порушення ФОП ОСОБА_2 . п. 2 наказу Мінтрансу України № 503 від 25 травня 2006 року «Про затвердження типових квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» щодо невнесення вартості проїзду у квитки друкованим способом та зобов`язати ФОП ОСОБА_2 використовувати квитки для проїзду з зазначенням вартості проїзду друкованим способом.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі (а.с. 70-71).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що не може бути два різних тарифи на одному і тому же оборотному маршруті (а.с. 73-75).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з договору перевезення, які регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про автомобільний транспорт», «Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, іншими підзаконними нормативними актами.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації політики у сфері захисту прав споживачів.

За п.п. 19, 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція - будь-які вироби (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Правила торговельного, побутового та інших видів обслуговування (виконання робіт, надання послуг) затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені правила не можуть суперечити законодавчим актам.

Відповідно до ст. 910, ч. 2 ст. 916 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд. Плата за перевезення пасажирів, що здійснюється транспортом загального користування, визначається, у тому числі, тарифами, затвердженими в установленому порядку.

Укладення договору перевезення пасажира підтверджується видачею квитка, форма якого встановлюється відповідно до транспортних кодексів (статутів).

За ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положенням, передбаченим ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено і не оспорювалося сторонами, що перевізник ФОП ОСОБА_2 здійснює перевезення пасажирів та багажу на наступних автобусних маршрутах загального користування: «Малоярославець 1 Одеса АС « АВ Привоз» та «Одеса АС «АВ Привоз» -Малоярославець 1».

На підтвердження користування послугами перевізника 10 та 11 січня 2018 року, позивач надав, відповідно, оригінали квитків АКМС 011145 та АКМС 011111, які отримав після сплати проїзду по 120 грн. в один кінець (а.с. 51, 52).

З дня набрання чинності 06 травня 2015 року Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548» було виключено абзац тридцять четвертий пункту 12 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», яким обласним державним адміністраціям надавалося право встановлювати тарифи на перевезення пасажирів і багажу автобусами, які працюють у звичайному режимі руху, в приміському та міжміському внутрішньообласному сполученні.

Таким чином, ціни на перевезення пасажирів і багажу автобусами, які працюють у міжміському внутрішньообласному сполученні, формуються самими перевізниками.

Відповідно до Таблиці вартості проїзду рейсів № 1044/1043 «Малоярославець 1 - Одеса АВ «Привоз», станом на 01 січня 2018 року перевізником ФОП ОСОБА_2 встановлено ціну за проїзд в розмірі 123,01 гривень (а.с. 35).

Натомість, позивачем сплачено за проїзд вказаним маршрутом по 120 гривень в один кінець, таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності порушення правОСОБА_1 , як споживача, в частині переплати за проїзд. Окрім того, позивачем було не надано належних і допустимих доказів того, що саме у касі АВ «Привоз» більш вірна ціна за проїзд, з огляду на те, що сам перевізник встановив ціну за проїзд у 123,01 гривень.

Стосовно доводів позивача про порушення перевізником вимог щодо невнесення інформації до квитків друкарським способом, суд дійшов вірного висновку щодо наступного.

Відповідно до п. 2 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 25 травня 2006 року № 503 «Про затвердження Типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування» - вартість проїзду за розрахунками пасажирських перевізників, інформація про перевізника, страховика та страхову суму вносяться у квитки друкованим способом.

Відповідно до листа Міністерства інфраструктури, яке є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, від 06 січня 2017 року № 62/25/10-17, - у разі, якщо придбаний у водія квиток відповідає типовій формі, містить інформацію про перевізника, страховика, страхову суму, а вартість проїзду, відстань проїзду, пункти відправки та прибуття, вписані у квиток вручну друкарськими літерами, це не буде порушенням вимог наказу № 503 (а.с. 33).

Досліджуючи надані квитки, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вони відповідають типовій формі, інформацію про перевізника, відстань проїзду, страховика та страхову суму внесено у квитки друкованим способом, а інформація про вартість проїзду, маршрут, місце пасажира, час і дату відправлення внесена літерами вручну водієм і ці відомості є, згідно дослідженим обставинам справи, правдивими (а.с. 51, 52).

Крім того, позивачем не доведено і не надано на підтвердження цьому належних і допустимих доказів того, яким чином зазначена інформація, яка відповідає дійсності, внесена водієм вручну в квитки, а не друкарським способом, порушила права позивача як споживача.

Таким чином, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність порушень прав ОСОБА_1 , як споживача, на підставі чого суд у задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що не може бути два різних тарифи на одному і тому же оборотному маршруті, оскільки, як вже вказувалось вище, з дня набрання чинності 06 травня 2015 року Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548» ціни на перевезення пасажирів і багажу автобусами, які працюють у міжміському внутрішньообласному сполученні, формуються самими перевізниками.

Відповідно до Таблиці вартості проїзду рейсів № 1044/1043 «Малоярославець 1 - Одеса АВ «Привоз», станом на 01 січня 2018 року перевізником ФОП ОСОБА_2 встановлено ціну за проїзд в розмірі 123,01 гривень.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що апелянтом сплачено за проїзд вказаним маршрутом по 120 гривень в один кінець, таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності порушення правОСОБА_1 , як споживача, в частині переплати за проїзд.

Матеріали апеляцінйої скарги не містять належних і допустимих доказів того, що саме у касі АВ «Привоз» більш вірна ціна за проїзд, з огляду на те, що сам перевізник правомірно встановив ціну за проїзд у 123,01 гривень.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 04 липня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе