Справа № 723/1159/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Свалявського районного суду від 09 листопада 2018 року (у складі судді Вінер Е.А.) за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом у квітні 2018 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.12.2013 р. усього в розмірі 34 412,42 грн., яка складається із: 581,51 грн. заборгованість за кредитом; 27 716,03 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4 000 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 614,88 грн. штраф (процентна складова) та вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указав, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 09.12.2013 р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами Банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк виконав узяті на себе зобов`язання згідно з умовами кредитного договору в повному обсязі. Натомість, відповідач своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, тобто ним не виконано зобов`язань, узятих на себе згідно з умовами договору.

Станом на 26.03.2018 р. загальна заборгованість відповідача перед Банком складає 34 412,42 грн. Відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав Банку.

Рішенням Свалявського районного суду від 19 листопада 2018 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. Доводить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-згідно з анкетою-заявою і довідкою про карти клієнта відповідач отримав картку № НОМЕР_1 із терміном дії до 31 жовтня 2017 р.;

-факт отримання кредитної картки відповідачем не заперечується, а Банком надано розрахунок заборгованості та виписку за рахунком, із яких убачається, що відповідач користувався кредитною карткою;

-перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з жовтня 2017 р., Банком подано позовну заяву у квітні 2018 р., тобто в межах строку позовної давності;

-відповідачем не доведено факту відсутності заборгованості та виконання умов договору належним чином.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню із постановленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Судом першої інстанції було констатовано, що останній платіж на погашення кредиту відповідачем було зроблено 26 червня 2014 р.у сумі 500 грн., а Банк звернувся до суду з позовом у квітні 2018 р., тобто зі спливом строків позовної давності.

Позивачем не надано відомостей, із яких би убачалося, що перебіг строку позовної давності переривався.

Указані висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що 09 грудня 2013 р. між Банком і ОСОБА_1 підписано заяву № б/н, відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У анкеті-заяві позичальника вказано, що він ознайомлений і згідний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами Банку про нарахування Банком відсотків за користування кредитом із розрахунку 360 календарних днів на рік і зобов`язаннями слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту. Відповідач власноручно підписав цю заяву (а.с.9).

Щодо цього договору діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Разом з тим, пунктом 1.1.1.45 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення), а пунктом 1.1.1.46 що кредитна картка це платіжна карта з встановленим кредитним лімітом (а.с.12).

Відповідно до п.п.2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим строком дії при зверненні клієнта до банку, згідно діючим тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при виконанні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором.

Правилами користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг» (далі «Умови та Правила») Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

При видачі ОСОБА_1 картки ліміт такої було встановлено 600 грн. зі строком дії картки до жовтня 2017 р. (а.с.9,64,70).

Відповідно до п.1.1.3.2.3 «Умов та Правил» Банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміну розміру наданого кредитного ліміту, зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з п.1.1.7.12 «Умов та Правил» договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Пунктом 1.1.2.4 «Умов та Правил» передбачено, що у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку, позичальник зобов`язаний звернутися до Банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, наданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання.

Відповідач не подавав до Банку заяви про розірвання договору стосовно незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.5 «Умов та Правил» строк погашення процентів за кредитом та комісією визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 «Умов та Правил» картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на лицевій стороні картки.

За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки.

Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Встановлено, що строк дії виданої відповідачу картки визначено до кінця жовтня 2017 року, тобто до 31.10.2017 (а.с.65).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів на рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувалася карткою, здійснював зняття кредитних коштів, частково вносив кошти на погашення заборгованості, зокрема останній платіж здійснено 26.06.2014 р. у розмірі 500 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору №б/н від 09.12.2013 р.(а.с.62). Як видно з виписки по картковому рахунку, в період із 09.12.2013 р. по 26.03.2018 р. (а.с.66-67) після здійснення останнього погашення 26.06.2014 р. у розмірі 500 грн. позичальником було знято готівкові кошти в банкоматі в розмірі 200 грн. (27.06.2014 р.) і цього ж дня було знято 540 грн. Після 27.06.2014 р. жодних дій по карті з боку позичальника не вчинялося.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.11 «Умов та Правил» Банк має право проводити, зокрема, договірне списання зі всіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта.

Оскільки позичальник не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 26.03.2018 р. Банк нарахував йому заборгованість у розмірі 34 412,42 грн. із яких: 581,51 грн. заборгованість за кредитом, яка виникла з червня 2014 року; 27 716,03 грн. за відсотками, нарахована за період із 09.12.2013 р. до 31.10.2017 р.

Сторони визначили строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця вказаного на картці, тобто 31.10.2017, при цьому з позовом Банк звернувся 05.04.2018 р. у межах строку позовної давності (а.с.1), а відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у повному обсязі - в сумі 581,51 грн.

Щодо стягнення із відповідача на користь банку відсотків колегія судів зауважує таке.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячні платежі.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Банком подано позов 05.04.2018 р.

Строк виконання основного зобов`язання настав 31.10.2017 (строк кредитування останній день місяця вказаного на картці строк погашення кредиту в повному обсязі).

Відповідачем було заявлено про застосування позовної давності у письмовій заяві від 16.11.2018 р. (а.с.118).

Таким чином, стягнення заборгованості за відсотками, що нараховані після 31.10.2017, є безпідставним.

Отже, стягненню підлягають відсотки у межах строку позовної давності - із квітня 2017 року до 31.10.2017 року, які згідно з наданого Банком розрахунку становлять 18 126,32 грн. Правильність наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач не оспорював, зазначаючи лише про сплив позовної давності.

Відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором за вказаний період є іншою, ніж та, що вказана у розрахунку заборгованості наданого позивачем. Відповідач свого контр розрахунку не надав, як і не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу, у більшому розмірі ніж указано позивачем. Тим паче відповідач у своїй заяві про застосування строків позовної давності сам стверджує про те, що останній платіж ним здійснено у 2014 р., однак помилково вважає, що строк дії картки закінчився у 2014 р.

Відтак, рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального праваналежить скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку частково.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При пред`явленні позову Банком було сплачено 1762 грн. судового збору (а.с.41), а за подачу апеляційної скарги 2643,00 грн. (а.с.130). Відтак на користь Банку з відповідача належить стягнути пропорційно задоволеним вимогам суму 2 637,60 грн. у відшкодування судового збору.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. 2.Рішення Свалявського районного суду від 09 листопада 2018 року скасувати. 3.Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. 4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.12.2013 р. усього в розмірі 20 843,22 (двадцять тисяч вісімсот сорок три) грн., яка складається із: 581,51 (п`ятсот вісімдесят одна) грн. заборгованість за кредитом; 18 126,32 (вісімнадцять тисяч сто двадцять шість) грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 700 (сімсот) грн. заборгованість по пені; 500 (п`ятсот) грн. штраф (фіксована частина); 935,39 (дев`ятсот тридцять п`ять) грн. штраф (процентна складова), а також стягнути 2 637,60 (дві тисячі шістсот тридцять сім) грн. у відшкодування судового збору. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 26 червня 2019 р.

Судді: