Справа № 654/4251/18
Провадження №2/654/368/2019
УХВАЛА

26 червня 2019 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.П.

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Гола Пристань матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Державного реєстратора Херсонської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Крамчаніна Олександра В`ячеславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача фермерське господарство «Агро Лада» про визнання недійним наказу про припинення договору та скасування рішення державного реєстратора,

У С Т А Н О В И В:

14 листопада 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 10.07.2018р., №2427-СГ «Про припинення договору оренди землі», а також визнати нечинним та скасувати рішення Державного реєстратора за індексним номером 42435140 від 08.08.2018р. про припинення договору оренди землі, укладеного 21.11.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2014р. між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області було укладено договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 59,9521 га., розташованих за межами населених пунктів на території Садівської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області. Сторони погодили, що строк дії договору складає сім років тобто повинен діяти до 2021 року. Розмір орендної плати становить 3% від нормативно грошової оцінки (637815,00 грн.), що становить 319,16 грн. за 1 га. на рік. На виконання вимог п. 7 даної угоди, позивач разом з членами своєї родини створив фермерське господарство, яке здійснює свою діяльність на орендованих земельних ділянках. Протягом всього часу ОСОБА_1 належним чином виконував свої зобов`язання та своєчасно сплачував орендну плату.

В лютому 2016 року позивач отримав листа від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, в якому ставилося питання про перегляд орендної плати та строку дії договорів, зокрема пропонувалося підвищення вартості оренди до 8%. На вказані умови орендар не пристав та направив відповідачу листа про свою незгоду з ними. Через два роки, а саме 10.07.2018р. оспорюваним наказом №2427-СГ відповідач в односторонньому порядку припинив дію договору оренди, що на думку ОСОБА_1 суперечить вимогам ст.. 30-32 ЗУ «Про оренду землі», Земельному кодексу України, ст. 525, 526 ЦК України та умовам самого правочину. Крім цього, позивач вважає, що державним реєстратором при винесенні рішення про припинення договору оренди землі від 21.11.2014р. було порушено ст. 10, 18, 22, 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» та постанову КМУ №1127 від 25.12.2015р., оскільки останньому не було надано всіх необхідних документів, які є підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію.

31.01.2019р. представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області подав відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію обґрунтував тим, що виносячи оспорюваний наказ, відповідач керувався п. 39 договору оренди, який передбачає право орендодавця в односторонньому порядку розірвати договір у випадку відмови орендаря від перегляду розміру орендної плати, що власне і було вчинено позивачем.

Ухвалою суду від 31.01.2019р. до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача було залучено фермерське господарство «Агро Лада».

02.05.2019 Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало до суду клопотання, в якому просило закрити провадження по справі в частині визнання наказу недійсним, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Клопотання мотивовано тим, що рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності приймаються Головним управлінням Держгеокадастру, як суб`єктом владних повноважень, а тому спори відносно них повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання про закриття провадження підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні з доводами заявленого клопотання не погодився та просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що даний спір є приватноправовим, а тому його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомляв. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи заявленого клопотання, суд приходить до висновку про його часткову обґрунтованість та вважає за необхідне його задовольнити з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Херсонській області в особі начальника Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області Десни ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої було укладено договір оренди землі.

За його умовами ОСОБА_1 , як орендар, прийняв в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів на території Садівської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області. В оренду передано земельну ділянку площею 18,8997 га. (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та земельну ділянку, площею 41,0524 га. (кадастровий номер НОМЕР_2 ).

Пунктом 7 договору оренди визначено, що земельні ділянки надаються орендарю для ведення фермерського господарства. Після укладення договору оренди та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

17.12.2014 було зареєстровано фермерське господарство «Агро Лада», головою якого є ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій.

Також, згідно п. 3.5 статуту ФГ «Агро Лада» (в новій редакції, затвердженій протоколом установчих зборів №7 від 07.11.2016р.) вбачається, що господарство створюється на невизначений час в тому числі і на земельних ділянках загальною площею 59,9521 га. на підставі договору оренди землі від 21.11.2014р.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 10.07.2018р. № 2427-СГ дію договору оренди землі від 21.11.2014р. було припинено.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , вважаючи свої права, як орендаря порушеними, просив визнати вищевказаний наказ відповідача недійсним.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Отже, судом встановлено, що в даній справі позивач просить визнати незаконним акт відповідача, яким було припинено дію договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення фермерського господарства, що був укладений між цими сторонами.

Положенням ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" в редакції чинній на момент укладення договору оренди).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (ст.. 8 згаданого Закону в редакції чинній на момент укладення договору оренди).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону України "Про фермерське господарство" вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Підтвердженням цьому є також ухвалені судами рішення по справі № 821/1928/17 (копії яких надано представником позивача у судовому засіданні), якими встановлено право членів фермерського господарства «Агро Лада» на розпаювання земель такого фермерського господарства.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Отже, в даній справі було встановлено, що договір оренди землі від 21.11.2014, укладався ОСОБА_1 з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України "Про фермерське господарство". Після державної реєстрації цього договору позивачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

Відтак, суд вважає, що оспорюваним наказом відповідача порушуються права саме ФГ «Агро Лада», як фактичного орендаря земельних ділянок, що в свою чергу свідчить про наявність спору між суб`єктами господарювання, який повинен вирішуватись в порядку господарського судочинства.

До такого висновку суд приходить з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 13.03.2018 р. по справі N 348/992/16-ц, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин на підставі ч.4 ст.. 263 ЦПК України.

Крім цього, відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст. 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В силу положення пункту 13 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Враховуючи похідний характер пред`явленої до державного реєстратора позовної вимоги, суд, виходячи з вищевикладених процесуальних норм, вважає обґрунтованим та підставним здійснення її розгляду разом з основною, тобто в порядку господарського судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255, 256 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Державного реєстратора Херсонської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Крамчаніна Олександра В`ячеславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача фермерське господарство «Агро Лада» про визнання недійним наказу про припинення договору та скасування рішення державного реєстратора закрити.

На підставі ч.1 ст. 256 ЦПК України повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ. М. Сіянко