Провадження №2/712/2338/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В И Р І Ш И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що за судовим наказом Соснівського районного суду міста Черкаси від 02.07.2018, справа № 712/7494/18 з його заробітку утримуються аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу). Починаючи з 27.06.2018, він регулярно сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 . Проте, на даний час його матеріальне становище значно погіршилось у зв`язку з тим, що з січня 2018 року він проживає в орендованій квартирі, де сплачує оренду в сумі 2500 грн. та комунальні послуги в сумі від 1000 грн. до 1500 грн. та щомісячно, також на даний час значна частина його заробітної плати витрачається на лікування згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 6940 від 10.06.2019 щомісячно складає від 1000 до 2000 грн. Вказує, що сума його заробітної плати не є регулярною і тому позивач невзмозі виплачувати аліменти в розмірі ј доходу, оскільки в нього не залишається коштів на лікування та харчування. Враховуючи викладене, просить суд зменшити розмір аліментів, які відраховуються з його заробітної плати за судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. щомісячно.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачкою ОСОБА_2 04.10.2019 скеровано до суду відзив, яким просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обгрунтування вимог вказує, що, дійсно, з 18.07.2009 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі 13.12.2009 народилася дитина дочка ОСОБА_4 . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2017 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу та на даний час донька проживає зі нею. Враховуючи те, що позивач добровільно відмовлявся від матеріального утримання доньки, нею було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів. На підставі судового наказу Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.07.2018 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Лише після пред`явлення судового наказу до виконання до державної виконавчої служби з заробітної плати відповідача в примусовому порядку розпочато відрахування аліментів на утримання дитини. Вказує, що їх спільна донька є дитиною шкільного віку, в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що тягне відповідну зміну її матеріального становища як матері. Відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї дитини. Сплата позивачем аліментів, як він просить в розмірі 1000 грн., не забезпечить навіть 50%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є встановленим законодавством мінімальним розміром аліментів. Отже, аліменти встановлені відповідачу по рішенню суду стягуються в розмірі встановленому законом. Вважає, що позивач свідомо намагається уникнути свого обов`язку щодо утримання своєї дитини, у зв`язку з чим позбавить її коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалися обома батьками.

Позивачем ОСОБА_1 25.10.2019 скеровано відповідь на відзив, в якому вказує, що з січня 2018 року він проживає в орендованій квартирі, де сплачує оренду в сумі 2500 грн. та комунальні послуги в сумі від 1000 грн. до 1500 грн. Вказує, що для нього це не є особистим правом, а необхідність, оскільки дана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 77.4 кв.м та належить не тільки йому, але й його родині, які на даний час там проживають, а саме : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , його батьки люди похилого віку та він не хоче створювати їм незручні умови проживання, також з ними проживає його рідний брат 1988 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Він проживає в орендованій квартирі оскільки створив власну родину, має цивільну дружину, з якою планує укласти шлюб. Також, вказує що, на даний час, значна частина його заробітної плати витрачається на лікування згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 6940 від 10.06.2019 щомісячно складає від 1000 грн. до 2000 грн. Його робота повязана з великим фізичним навантаження і звідси він має проблеми зі спиною, яку потрібно постійно підліковувати. Зазначив, що його заробітна плата залежить від його працездатності, а саме кількості виробленої продукції і постійно змінюється.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Суду пояснив, що він не ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, оскільки він не відмовляється допомогати, виховувати та матеріально утримувати доньку. Напроти, постійно разом з донькою проводять час, він купує їй все необхідне для її життя, а саме: одяг, іграшки, їжу, організовує її дозвілля. Проте, на даний час, його матеріальне становище погіршилося через життєві обставини. Як йому відомо, відповідачка з 2018 року уклала новий шлюб та має чоловіка, який має матеріально забезпечувати родину та допомагати у виховання їхньої малолітньої дитини, тож матеріальне становище відповідача, а саме твердження щодо її неможливості працювати не може бути підставою для відмови в позові, оскільки він так само матеріально забезпечує власну доньку, але, на даний час, перебуває в скрутному матеріальному положенні. До тогож, він має сумніви щодо витрачених коштів, оскільки дитина постійно потребує самих необхідних речей якими її не забезпечує відповідач та він купує їй ті речі.

В судовому засіданні відповідачка заявлений позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що, укладаючи договір оренди житла, позивач був усвідомлений про розмір витрат, пов`язаних з проживанням в орендованій квартирі, та, відповідно, повинен був усвідомлювати розмір своїх фінансових можливостей щодо своїх інших життєвих потреб. При цьому, жодних доказів про сплату відповідно зазначених коштів позивачем не надано. Так само, не надано позивачем доказів витрат на лікування. Позивач офіційно працевлаштований та щомісячно (регулярно) отримує стабільну заробітну плату. Тому, має змогу сплачувати аліменти у розмірі, встановленому законом для дитини відповідного віку. У позивача інших неповнолітніх дітей та інших осіб, які перебувають на його утриманні, немає. Натомість, суду пояснила, що 17.02.2018 між нею та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим, вона на даний час не має можливості працювати і перебуває на обліку в управлінні соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. З доходів отримує лише державну допомогу при народженні дитини, яка становить 860 грн. щомісячно. Тому, фактично знаходиться на утриманні свого чоловіка..

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд , що позов не підлягає до задоволеня наступних підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.07.2018 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Бужанка, Лисянського району Черкаської області, ІПН відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј части частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.06.2018 і до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році встановлені наступні розміри: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові та в поясненнях під час судового розгляду, посилався на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання не вистачає для нормального його існування, за станом здоров`я він не має змоги працювати в повній мірі. При цьому, суду надано довідку про доходи № 1 від 01.08.2019 з якої вбачається, що він працює в ТОВ «ВСФ Технолоджіс» з 16.05.2018, на даний момент, займає посаду Електрогазозварник. Має стабільний дохід, який за період з 01.02.2019 по 31.07.2019 складає 64222,14 грн. Доказів того, що він сплачує значну суму на своє лікування остеоходрозу суду не надано.

Суд критично оцінює доводи позивача як на підставу зменшення розміру аліментів, його проживання в орендованій квартирі, за яку він сплачує вказані ним кошти, оскільки це є його особистим правом, хоча він не позбавлений права проживати за місцем своєї реєстрації, не витрачаючи додаткових коштів на житло.

Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дочки не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача орендованої квартири та захворювання на остеохондроз, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 142, 258, 259, 274 ЦПК України, ст.ст.3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01.11.2019.

Головуючий