Справа № 288/901/15-ц
Провадження № 2/288/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Добрянської В.П.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_12. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення частки у натурі в житловому будинку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач-1) та ОСОБА_4 (далі - позивач-2) звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 (далі - відповідач) про виділення частки у натурі в житловому будинку в порядку спадкування, в обґрунтування якого вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_6 .

На час смерті батько ОСОБА_6 перебував у шлюбі із ОСОБА_5 , з якою уклав шлюб 23 лютого 2008 року.

За час перебування у шлюбі батьком та ОСОБА_5 було збудовано двоповерховий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 суду Житомирської області.

Документи на вказаний будинок було оформлено на ОСОБА_5 і наскільки їм відомо, право власності на нього не оформлено, другий поверх будинку не добудовано, в експлуатацію не введено.

Шлюбний договір між батьком та ОСОБА_5 не укладався, взаємної згоди щодо порядку поділу майна між ними не досягнуто, в зв`язку з чим батьком було подано позов до суду про поділ будинку.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є дружина - ОСОБА_5 (відповідач) та діти: дочка - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_1 , в рівних частках, які вчасно вступили у права спадкування.

Таким чином до них, як спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину перейшло право на виділення в натурі частки із майна, що належало за законом батьку, в спільному майні подружжя.

За життя батьку належала 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як спільна-сумісна власність подружжя, які розташовані в АДРЕСА_1 , і так як є три спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, таким чином вони успадкували 2/3 частки з його 1/2 частки, що буде у співвідношенні 1/3 частка всього будинку.

Всупереч позиції відповідача, що спірний будинок був утворений внаслідок проведеної реконструкції подарованого їй будинку, незважаючи на наявні підтверджуючі це документи, позивачі переконані, що вказаний будинок був утворений внаслідок нового будівництва.

На підставі вищевикладеного позивачі уточнивши позовні вимоги просять, виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у натурі 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Позивачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в яких просили справу слухати без їх участі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові та письмових поясненнях щодо позову.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнала вимоги позову, вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з тим, що позивачами не надано доказів належності ОСОБА_6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, вказаний житловий будинок належить ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування, що є наслідком його неподільність. Реконструкція житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами проведена з істотним відхиленням від будівельних норм та правил, що є самочинним будівництвом, будинок не введений в експлуатацію та на нього не зареєстровано право власності, а тому поділу не підлягає. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Судом встановлено, що 23 лютого 2008 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 9, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . / том 1, а. с. 6/

Відповідно до договору дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом, Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 07 липня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 853, ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2900 га, кадастрові номера якої :02:005:0043; :02:005: 0044 (одночасно з відчуженням житлового будинку відчужується земельна ділянка - Договір дарування земельної ділянки від 07 липня 2010 року). Житловий будинок, що відчужується цегляний позначений на плані літерою «А», житловою площею 34, 2 кв. м., загальною площею 60,1 кв. м. та спорудження позначені на плані, а саме: сарай, дерев`яний, загальною площею 19,9 кв. м., позначений на плані літерою «Б»; літня кухня цегляна, загальною площею 40 кв. м., позначена на плані літерою «Г», погріб бутовий, загальною площею 12,5 кв. м., позначений на плані літерою «В». / том 1, а. с. 54/

Житловий будинок належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 17 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26198502 від 24 травня 2010 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 26198505 від 24 травня 2010 року /том 1, а. с.74-76/

Вищевказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 8736000 від 07 липня 2010 року. / том 1, а. с. 73/

ОСОБА_5 зареєструвала своє право власності на вищевказаний будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27369452 від 20 вересня 2010 року. / том 1, а. с. 55/

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 27714963 від 07 липня 2010 року, інформація в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - відсутня. / том 1, а. с. 79/

Рішенням виконавчого комітету Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 18 січня 2011 року № 15, надано дозвіл ОСОБА_5 на реконструкцію житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . / том 1 , а. с. 115/

Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельної роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, зареєстрованої управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Житомирській області 03 квітня 2015 року, проведена реконструкція житлового будинку (реконструкція 1-го поверху-1 черга), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 126,5 кв. м., житлова площа 73,2 кв. м., нежитлова площа 53,3 кв. м., вважати закінченим будівництвом об`єкт готовим до експлуатації. / том 1, а. с. 116/

Також, відповідно до договору дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом, Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 07 липня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 855, ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2900 га, кадастрові номера якої :02:005:0043; :02:005: 0044 (одночасно з відчуженням житлового будинку відчужується земельна ділянка - Договір дарування земельної ділянки від 07 липня 2010 року). Житловий будинок, що відчужується цегляний позначений на плані літерою «А», житловою площею 22, 2 кв. м., загальною площею 37,7 кв. м. та спорудження позначені на плані, а саме: сарай, цегляний, загальною площею 18,0 кв. м., позначений на плані літерою «Б»; погріб бутовий, загальною площею 3,5 кв. м., позначений на плані літерою «п/д». / том 1, а. с. 56/

Житловий будинок належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 04 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9315583 від 16 грудня 2005 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 76175190 від 20 травня 2010 року. / том 1, а. с.85-87/

Вищевказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 8736064 від 07 липня 2010 року. / том 1, а. с. 84/

ОСОБА_5 зареєструвала своє право власності на вищевказаний будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27369368 від 20 вересня 2010 року. / том 1, а. с. 57/

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 27714892 від 07 липня 2010 року, інформація в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Прикордонників АДРЕСА_1 а - відсутня. / том 1, а. с. 89/

Відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, станом на 11 листопада 2014 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації значиться ОСОБА_5 , житловий будинок 2011 року побудови, інвентаризаційна вартість якого становить 580910 гривень. / том 1, а. с. 7-12/

Згідно договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом, Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 07 липня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 857, ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 належну їй земельну ділянку АДРЕСА_1 . Розмір земельної ділянки становить 0,2900 га в межах згідно з планом. Відповідно до відомостей, що містяться у правовстановлюючому документі на об`єкт договору дарування, земельна ділянка була передана у власність: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд - 0,2500 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,0400 га. / том 1, а. с. 58/

Вищевказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 8736159 від 07 липня 2010 року. / том 1, а. с. 92/

Відповідно до довідки Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 07 липня 2010 року № 476, у житлових будинках, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , малолітні та неповнолітні діти не зареєстровані і не проживають. Дані будинки знаходяться на одній земельній ділянці. / том 1, а. с. 77/

Земельна ділянка, що є предметом договору належала ОСОБА_7 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 629187, ЯК № 629186 виданих Попільнянською сільською радою 16 лютого 2010 року. Акти зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 18, № 019, кадастрові номери земельної ділянки: :02 :005: 0043 - 0,2500 га; :02:005:0044 - 0,0400 га, що також підтверджується витягами з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру від 22 червня 2010 року / том 1, а. с. 59, 93-94, 97-100/

Факт належності ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державного акта серії ЯК № 629187, підтверджується довідкою Попільнянської сільської ради, Попільнянського району Житомирської області від 06 липня 2015 року № 475/02-70. / том 1, а. с. 13/

Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1678-1679 від 25 червня 2010 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2500 кв. м. - становить 100513 гривень, земельної ділянки площею 400 кв. м. - становить 187 гривень. / том 1, а. с. 95-96/

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 27712772 від 07 липня 2010 року, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відносно ОСОБА_7 - відсутня. / том 1, а. с. 78/

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з чинним законодавством України, в тому числі статті 57 Сімейного кодексу України, встановлюється перелік об`єктів прав особистої власності подружжя, які не підлягають розділу. До їх числа відносяться: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Власність, яка належить одному з подружжя до реєстрації шлюбу, так само як і набута в подарунок або успадкована (незалежно від способу прийняття спадщини), спільно нажитим майном не є, а є особистою власністю. Претендувати на особисту власність без згоди власника ніхто не має права.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 09 грудня 2016 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_6 помер ~05-06 грудня ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 91. / том 1, а. с. 203/

Як вбачається з свідоцтв про народження виданого 23 липня 1976 року та 18 липня 1980 року Райвідділом ЗАГС м. Малин Житомирської області, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . / том 1, а. с. 233-234/

10 березня 1995 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , після чого змінила своє прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 10 березня 1995 року Бровківською сільською радою. / том 1, а. с. 223/

Відповідно до довідки Попільнянської державної нотаріальної контори від 13 липня 2017 року № 168/01-16, після смерті ОСОБА_6 відкрито спадкову справу 107/2017 року. Спадкоємцями на все майно є його дружина - ОСОБА_5 та діти померлого: дочка - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_1 в рівних частках кожен, які відповідно до ст. ст. 1268-1270 ЦК України вчасно вступили у права спадкування. / том 1, а. с. 221/

Судом також досліджено матеріали спадкової справи за № 107/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його богами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно пункту 4.18 глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно частини першої п`ятої 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа завідувача Попільнянської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2019 року № 112/01-16, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що на даний час правовстановлюючі документи на заявлене майно та документи, які б підтверджували державну реєстрацію права власності відсутні, отже визначити що Ѕ частина вказаного житлового будинку відноситься до маси спадкового майна та, що власником даного майна був ОСОБА_6 неможливо.

Суд звертає увагу на порядок спадкування частини спільного сумісного майна подружжя одним із подружжя, а саме: пункт 1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій у розі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Разом з тим, пункт 4.2 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачає, що при оформленні спадщини за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який мав право на Ѕ частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Відповідно до постанови ВСУ від 15.11.2017 р. у справі № 6-2921цс16, визначення частки права власності подружжя в новобудові здійснюється відповідно до часток вкладу у зведення будівлі в період шлюбу. Тому сам по собі факт оформлення права власності на новобудову в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя.

Згідно висновку № 677/05.16 судової будівельно - технічної експертизи від 27 квітня 2016 року, садиба розташована на окремій огородженій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельна ділянка площею 0,4000 га для ведення селянського господарства, приватизовані. За результатами візуально - інструментального дослідження об`єктів нерухомості, що входять до складу досліджуваної садиби, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 складається з двохповерхового цегляного житлового будинку 2011 року побудови. Житловий будинок забезпечено центральним електро - газопостачанням (на момент дослідження вирізане за борги), каналізація місцева, опалення автономне газове (на момент дослідження не функціонує). Зі слів власника садиби, на місці старого будинку загальною площею 60,1 кв. м. по АДРЕСА_1 побудований новий двохповерховий житловий будинок загальною площею 256,6 кв. м., про що сказано в рішенні № 15 від 18 січня 2011 року виконкому Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. / том 1, а. с.123-172/

В матеріалах справи міститься висновок судово будівельно - технічної експертизи № 835/12.18 від 25 січня 2019 року, згідно якого на місці старого житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 60,1 кв. м. виконане нове будівництво житлового двоповерхового будинку загальною площею 256,6 кв. м., 2011 року побудови. Після проведення дослідження конструктивних елементів житлового будинку зроблено висновок про те, що несучі та огороджувальні конструкції старого будинку були демонтовані повністю та на місці старого будинку зведено новий двоповерховий будинок зі зміною (збільшенням) габаритних розмірів, конфігурації планувального рішення будинку. Ступінь готовності 2-го поверху житлового будинку АДРЕСА_1 складає 79 %. Дійсна ринкова вартість садиби станом на день проведення експертизи становить - 484200 гривень. / том 2, а. с. 36-73/

Відповідно до письмових уточнень щодо адреси садиби - об`єкту дослідження у Висновку експерта № 835/12.18 за результатами проведеної оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи від 08 липня 2019 року № 835/07, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2006 року, спадкоємець ОСОБА_7 , спадкове майно на житловий будинок АДРЕСА_1 . / том 2, а. с. 111-113/

Згідно договору дарування житлового будинку від 07 липня 2010 року. ОСОБА_7 , подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2900 га, кадастровий номер :02:005:0043 та :02:005:0044.

Рішенням № 15 від 18 січня 2011 року виконкому Попільнянської сільської ради про надання дозволу ОСОБА_5 на реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_1 , таким чином адреса об`єкта, який досліджувався у висновку експерта № 835/12.18 від 25 січня 2019 року - АДРЕСА_3

Таким чином, внаслідок будівництва (реконструкції, перебудови), даний будинок втратив тотожність з тим, який ОСОБА_5 отримала в дар, згідно договору дарування від 07 липня 2010 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 750/4445/17, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Відповідно до будівельного паспорта виготовленого 27 лютого 2012 року з реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 виступила замовником з реконструкції вищевказаного житлового будинку та лише на будинок були наміри провести реконструкцію, в той час, як інші, господарські будівлі, до плану реконструкції не ввійшли.

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на підставі будівельного паспорта № 4 від 15 березня 2012 року, ОСОБА_5 повідомила про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 150,00 кв. м..

Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, загальна площа житлового будинку зазначена 126,5 кв. м., кількість поверхів - один, об`єкт вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації.

Проте згідно з даними технічного паспорту, житловий будинок складається з двох поверхів, загальна площа житлового будинку становить 256,6 кв. м..

Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи, проведеної на замовлення позивачами, експертом підтверджено, що житловий будинок складається з двох поверхів, площею 256,6 кв. м., з яких перший поверх 126, 5 кв. м., другий поверх 130,1 кв. м..

Таким чином, враховуючи вищевказану інформацію, житловий будинок по АДРЕСА_1 з істотним відхиленням від проекту.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Відповідно до Інструкції «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» затвердженої Наказом Міністерства ЖКГ України № 55 від 18.06.2007 року не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

За наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

В судовому засіданні встановлено, знайшли своє підтвердження посилання відповідача на те, що вона самочинно, без будь-яких дозволів, передбачених законодавством, проектів тощо, побудувала будинок, чим змінила (збільшила) габаритні розміри, конфігурації планувального рішення будинку та вартість.

Таким чином, внаслідок самочинного будівництва (реконструкції, перебудови), будинок втратив тотожність з тим, який власник отримала у власність згідно договору дарування.

Зазначені вище положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України /постанова ВС/КЦС у справі №750/4445/17 від 04 квітня 2019 року/.

Відповідно до частини першої, статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).

Згідно до статті 367 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме речі, обтяження цих прав, їх виникнення. Перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як вбачається з частини 2 статті 331 ЦК України. Набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва, передбачає: право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до частини 4 статті 182 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, суд доходить висновку про неможливість задоволення позовних вимог про виділення позивачам в натурі 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зважаючи на наявність самочинного будівництва (реконструкції, перебудови) спірного житлового будинку, у зв`язку з чим такий втратив тотожність з тим, який подарований ОСОБА_5 , не введений в експлуатацію та на нього не зареєстровано право власності, а тому він не підлягає поділу, а також відсутністю доказів належності ОСОБА_6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку статті 141 ЦПК України.

Керуючись Пленумом Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"; Пунктом 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», Пунктом 6, глави 1, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5; статтями 3, 21, 57, 60, 62, 69, 70, 74 СК України; статтями 15,16, 183, 316, 317, 325-328, 356, 358, 364, 367, 368, 376, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1270 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України; суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення частки у натурі в житловому будинку в порядку спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник