Справа № 342/99/19
Провадження № 2/342/313/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., позивача/ відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинковолодіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просить визнати за ним право власності на 2 /3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтв на право особистої власності на будинковолодіння від 17.08.1988 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспному двору, головою однієї половини колгоспного двору була бабуся позивача (по батьковій лінії) ОСОБА_3 , а головою другої половини колгоспного двору був батько позивача ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час її смерті діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 529 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Син спадкодавця ОСОБА_3 , батько позивача - ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном - 1/ 2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

За заповітом, складеним в 2007 р., посвідченим секретарем Сороківської сільської ради, ОСОБА_4 все належне йому майно заповів позивачу - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача - ОСОБА_4 помер. Реалізуючи своє право на спадщину, спадкоємець за заповітом, позивач ОСОБА_1 , у визначений законом строк звернувся до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 Нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, головою якого були бабуся і батько позивача, визначити їх конкретні частки неможливо. На час припинення колгоспного двору (15.04.1991) в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: голова двору, батько позивача ОСОБА_4 , 1923 року народження, його дружина, мати позивача ОСОБА_5 , 1923 року народження, голова двору, бабуся позивача ОСОБА_3 , 1900 року народження, дочка позивача ОСОБА_2 , 1978 року народження.

Після смерті батька ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, яка складається із 1 /2 частини, успадкованої в 1997р. ОСОБА_4 після смерті його матері ОСОБА_3 , та 1 /3 від половини вказаного господарства, що згідно свідоцтва належало спадкодавцю ОСОБА_4 , всього 2 /3 (4 /6) частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по

АДРЕСА_1 з 2004 року позивач проживає та зареєстрований у спадковому господарстві, за власні кошти виготовив технічну документацію на будинок, утримує будинок й прибудинкову територію в належному стані, обробляє земельну ділянку, однак, не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію, як колгоспного двору.

12.04.2019 відповідачка ОСОБА_1 подала в суд зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1 /3 частину будинковолодіння (житлового будинку, господарських будівель і споруд), розташованих по АДРЕСА_1 . Зустрічний позов мотивований тим, що вона та ОСОБА_1 є рідними сестрою і братом, їх батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Останній після смерті своєї матері (одночасно бабусі позивачки) ОСОБА_3 , з 1997 р. став власником цілого будинковолодіння по АДРЕСА_1 Не будучи обізнаними із цивільним законодавством, батьки вважали, що будинковолодіння під АДРЕСА_1 належить їм в рівних частках, так як за спільні кошти проводили переобладнання будинку, капітальні ремонти та ін. За життя батьки вирішили все належне їм майно розділити порівну між дітьми, для цього батько заповів свою частину майна синові ОСОБА_1 , а мама заповіла належне їй майно, а саме: половину житлового будинку, земельний пай, заощадження на ощадкнижці, - ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 На час смерті разом з ним проживала його дружина - пенсіонерка ОСОБА_5 (мама позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ), яка згідно ст. 1241 ЦК України мала обов`язкову частку в спадщині незалежно від змісту заповіту, яка визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї при спадкуванні за законом. Отже, ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не встигла належну їй частку оформити у встановленому законодавством порядку. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 померла. За заповітом вона заповіла належне їй майно ОСОБА_1 . На час смерті спадкодавця остання не проживала разом з нею, у визначений законом строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 471/2013. Про прийняття спадщини свідчать свідоцтва про право на спадщину за реєстровими номерами: 1483,1484,1485.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 за заповітом батька не зразу узаконив своє право на будинковолодіння, а також те, що ОСОБА_1 , яка проживає в м. Івано-Франківськ, за заповітом матері бажає успадкувати належну її матері частку в будинковолодіння, обговоривши зазначене питання, прийшли до переконання, що за заповітом матері позивачці ОСОБА_1 мала би належати 1 /3 частка у будинковолодінні по АДРЕСА_1 .

Позивач/відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просить їх задовольнити. Також він визнав позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

Відповідачка/позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 2 /3 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 та підтримує свій зустрічний позов про визнання за нею права власності на 1 /3 частину будинковолодіння за цією ж адресою.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, суд, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копіями Свідоцтв про право особистої власності на будинковолодіння від 17.08.1988, виданими виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 148 від 10 серпня 1988 посвідчено, що в половині будинковолодіння, що складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в АДРЕСА_3 - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Із Довідки № 119, виданої 15.02.2018 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради випливає, що в АДРЕСА_3». Цією ж довідкою стверджується, що станом на 15.04.1991 року (припинення існування колгоспних дворів) в господарстві по АДРЕСА_3 проживали: голова ОСОБА_4 , 1923 року народження; його дружина ОСОБА_5 , 1923 року народження; мати ОСОБА_3 , 1900 року народження, внучка ОСОБА_2 , 1978 року народження.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 віці 97 років в с. Сороки Городенківського району, актовий запис за № 6 від 23.06.1997, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.07.2000 відділом запису актів цивільного стану. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки ОСОБА_3 померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 згаданого Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 згаданого Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємствi за законом спадкоємцями першої черги є, в рiвних частках, дiти (у тому числі усиновленi), дружина i батьки (усиновителi) померлого. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На день смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) разом з нею по АДРЕСА_3 проживали син ОСОБА_4 , 1923 року народження; невістка ОСОБА_5 , 1923 року народження; правнучка ОСОБА_2 , 1978 року народження. Про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стверджує копія Відновленого запису про народження № 194 від 29.12.1976. Про те, що син спадкодавця ОСОБА_4 прийняв спадщину, яка складається із права на земельну частку (пай), свідчить копія Свідоцтва про право на спадщину, видана державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори від 19.07.2000р. Після смерті матері ОСОБА_4 фактично спадкував належну матері ОСОБА_3 половину житлового будинку.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 віці 84 роки в с. Сороки, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 13.12.2007 виконкомом Сороківської сільської ради, актовий запис № 19. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс України 2003р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проживав разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_1 , що стверджується довідкою № 516, виданою 10.10.2018 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради.

За заповітами, посвідченими 22.11.2007 та 26.11.2007 секретарем виконкому Сороківської сільської ради, зареєстрованими в реєстрі за № 46, № 47, ОСОБА_4 , житель с АДРЕСА_1 району, заповів ОСОБА_1 все належне йому майно: половину житлового будинку, земельний пай за сертифікатами серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_13; все майно, легковий автомобіль марки ВАЗ 21013 1986 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_4 , заповіти зареєстровані у спадковому реєстрі за № 43536279, 43536359, що доводиться Витягом № 13895076 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданим 31.03.2008 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Копією спадкової справи № 340/2008 р., наданою суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, стверджено, що позивач/відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Йому 30.06.2008 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1275, на земельну частку (пай), що належала спадкодавцю на підставі сертифікатів на права на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_13.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Статтею 26 закону «Про загаль-нообов`язкове держане пенсійне страхування» для жінок визначено пенсійний вік 55 років. Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилась в 1924р. Отже, на день відкриття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) вона досягла пенсійного віку, встановленого законом для жінок.

Те, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 , крім дружини ОСОБА_5 , є їх діти: позивач /відповідач ОСОБА_1 та відповідачка/позивачка ОСОБА_1 , стверджено копіями їх свідоцтв про народження: серії НОМЕР_5 , виданого Гвіздецьким рай бюро ЗАГС 11.12.1956; № НОМЕР_6 , виданого Гвіздецьким селищним ЗАГС 10.09.1956.

Оскільки спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 були три особи, то обов`язкова частка непрацездатної вдови спадкодавця, яка на день смерті проживала разом із ним - ОСОБА_5 , становить 1 / 6. Враховуючи те, що на час ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_5 також належала 1/ 6 частка житлового будинковолодіння, яка яку вона ніколи не втрачала, тому частка ОСОБА_5 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 віці 89 роки в с. Сороки, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 05.06.2013 виконкомом Сороківської сільської ради, актовий запис № 7.

На час смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) відповідачка/позивачка ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , з нею проживав син ОСОБА_1 , що стверджується довідкою № 636, виданою 30.11.2018 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 30.10.2012 секретарем виконкому Сороківської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 31, ОСОБА_5 , жителька с. Сороки Городенківського району, заповіла позивачка ОСОБА_1 все належне їй майно.

Копією спадкової справи № 471/2013, наданою суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою стверджується, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , до Городенківської районної державної нотаріальної контори 19.11.2013 зверталась дочка спадкодавця ОСОБА_1 . Їй 21.12.2018 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1483, № 1484, № 1485 на земельні ділянки, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на права на земельні ділянки НОМЕР_14, НОМЕР_9 , НОМЕР_10 .

Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 974/02-31 від 15.05.2018 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що господарство відносилось до колгоспного двору, в якому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , що житловий будинок збудований в 1982 р., інші господарські будівлі збудовані в 1960,1975, 1980, 1990 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 156354 грн.

Судом встановлено, що позивачі, як спадкоємці за заповітами, успадкували належне спадкодавцям майно, фактично стали власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачами права власності на відповідні частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 534 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217,1218,1220,1222,1223,1233,1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 81,211, 223, 258, 259, 263-265, 268,352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 2 /3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1 /3 частину будинковолодіння (житлового будинку, господарських будівель і споруд), розташованих по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача/відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 .

Місце проживання відповідачки/позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складене 01.07.2019.

Суддя: Ничик Г. І.