АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

м. Чернівці

справа №716/224/18

провадження 822/940/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга Роскрут Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Стрілець Я.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2018 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі- АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 09 лютого2015 відповідач отримав кредит у розмірі 7500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 21 січня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 46189 гривень 12 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 14346 гривень 56 коп.; по відсотках в розмірі 13966 гривні 52 коп.; пені в розмірі 15200 гривень; штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу в розмірі 2175 гривень 67 коп. (процентна складова).

Просив суд, стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09 лютого 2015 року у розмірі 40880 гривень 66 копійок, що складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 14346 гривень 56 копійок; по відсотках за користування кредитом в розмірі 13966 гривень 52 копійок; пені - 12567 гривень 58 копійок. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції щодо стягнення відсотків за користування кредитом мотивовано тим, що відповідач не спростував правильності нарахування відсотків, які нараховані банком. Щодо стягнення пені, суд прийшов до висновку, що відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, пеня нараховується у разі несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів, застосувавши позовну давність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по відсотках та пені скасувати, в задоволенні позову в цій частині відмовити, а в частині стягнення заборгованості за кредитом залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що суд першої інстанції при ухвалені рішення належним чином не перевірив доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема умовам договору.

Зазначає, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві не зазначена відсоткова ставка, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пеня, штраф). Матеріали справи не містять підтвердження, що саме подані позивачем Умови та Правила банківських послуг були надані відповідачу на ознайомлення та погодження.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

На апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на підставі кредитного договору б/н від 09 лютого 2015 року ОСОБА_1 було надано кредитні картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з терміном дії останньої до травня 2021 року (а. с. 105).

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 21 січня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 40 880 гривень 66 копійок, що складається із заборгованості: за кредитом в розмір 14346 гривень 56 копійок; по відсотках за користування кредитом в розмірі 13966 гривень 52 копійок; по пені в розмірі 15200 гривень; штрафу в розмірі 500 гривень, (фіксована частина) та штрафу в розмірі 2175 гривень 67 коп. (процентна складова).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами правочину досягнуто згоди по всіх істотних умовах, в тому числі по розміру відсотків за користування кредитом та по штрафних санкціях, надав оцінку Умовам та Правилам, як стандартній (типовій) формі, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовну в частині стягнення відсотків за користування кредитом та пені з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 квітня 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме із вказаним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідач погодився та ознайомився, а також те, що вказані документи станом на 09 лютого 2015 року містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному розмірі та порядку нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі No342/180/17, провадження No14-131цс19 зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З врахуванням вищенаведеного, обґрунтованими вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості є лише в частині тіла кредиту в розмірі 14346 гривень 56 копійок, що не оспорюється та визнається самим відповідачем.

Поданий позивачем розрахунок заборгованості містить складові із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 14346 гривень 56 коп.; по відсотках в розмірі 13966 гривні 52 коп.; пені в розмірі 15200 гривень; штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу в розмірі 2175 гривень 67 коп. (процентна складова).

З огляду на ту обставину, що розмір відсотків за користування отриманим кредитним лімітом (пункт 2.1.1.12.6. Умов і Правил), та пені (пункт 2.1.1.12.6.1. Умов і Правил) міститься в документах, які не підписані ОСОБА_1 , відсутні правові підстави для їх стягнення.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитом та пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за кредитним договором в розмірі 14 346 гривень 56 копійок, що становить 31,06 % від ціни позову (14346,56*100/46189,12).

З платіжного доручення № PROM7BDTTT від 07 лютого 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в розмірі 1762 гривні (а. с.2).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Отже, судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» за подання до суду позовної заяви в розмірі 547 гривень 28 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (1762*31.06/100).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 липня 2019 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відсотків за користування кредитом в розмірі 13 966 гривень 52 копійок та пені в розмірі 12567 гривень 58 копійок скасувати.

В задоволенні позову в цій частині відмовити.

Судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» за подання до суду позовної заяви в розмірі 547 гривень 28 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) О.О. Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: