_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8509/18
Провадження № 4-с/520/78/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанов, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2019 року ОСОБА_1. звернулась до Київського районного суду м.Одеси із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. щодо примусового виконання виконавчого листа за № 520/8509/18, виданого Київським районним судом м.Одеси 27.11.2018 року; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 57853383 від 05.12.2018 року щодо примусового виконання виконавчого листа за № 520/8509/18 щодо стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 94015 грн. та судових витрат у розмірі 1000 грн.; скасувати постанову про арешт та розшук майна боржника за № ВП 57853383 від 05.12.2018 року, який накладений державним виконавцем Мазур В.В. на майно ОСОБА_1. щодо примусового виконання виконавчого листа за № 520/8509/18 від 27.11.2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року цивільна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 15.05.2019 року вказана скарга була прийнята до провадження та призначено судове засідання на 22.05.2019 року.

До судового засідання заявник ОСОБА_1. не з'явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з'явилась представник заявника - адвокат Лобова Л.М.,яка доводи скарги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

До судового засідання державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. не з'явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з'явилась представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Анісімова А.В., яка заперечувала проти задоволенні скарги, надала суду відзив на скаргу та просила відмовити у повному обсязі.

До судового засідання з'явились зацікавлена особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3., які вважали доводи скарги необґрунтованими та просили відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.451 ЦПК України - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, якою у разі обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує усунути порушення, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи по даній скарзі та цивільної справи № 520/8509/18, матеріали виконавчого провадження № 57853383, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод. Скаржник дізналась про існування заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 17.10.2018 року від державного виконавця Мазур В.В. лише 12.05.2019 року, коли співробітником поліції був арештований та вилучений до штраф майданчику її автомобіль. Із пояснень представника позивача вбачається, що 12.05.2019 року є датою, коли ОСОБА_1. дізналася про існування заочного рішення суду та постанов Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, тому вона своєчасно 14.05.2019 року звернулась зі скаргою до суду.

Судом встановлено, що 17.10.2018 року Київським районним судом м.Одеси було ухвалено заочне рішення по справі № 520/8509/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, яким позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2., відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 94015 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1000 грн. 00 коп.

27.11.2018 року Київським районним судом м.Одеси представнику позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3. було видано виконавчі листи по справі № 5208509/18 про стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 94015 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1000 грн. 00 коп., що підтверджено матеріалами справи.

Крім того, стягувачем ОСОБА_2 до пред'явлення позову була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.07.2018 року було накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Leaf», 2015 року випуску./а.с.19-20/.

Представник заявника надала суду копію заяви ОСОБА_1. поданою до суду 14.05.2019 року, якою вона просить поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення та скасувати вищевказане заочне рішення та ухвалу суду про забезпечення позову./а.с.60-61/

Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано початок примусового виконання рішення, зокрема виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону , за заявою стягувача про примусове виконання рішення . До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити інші відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

29.11.2018 року представником ОСОБА_3. до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області було подано заяву про відкриття виконавчого провадження. До заяви було додано наступні документи - два екземпляра виконавчого листа, копія рішення суду, копія довіреності представника, квитанції про оплату авансового внеску, копія ухвали про накладення арешту на майно боржника.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. від 05.12.2018 року відкрито виконавче провадження № 57853383 за виконавчим листом № 520/8509/18, виданого Київським районним судом м.Одеси 27.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1. боргу у сумі 94015 грн.

Суд вважає, що при зверненні до державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. представником стягувача ОСОБА_3. було надано виконавчі документи, які відповідали всім вимогам законодавства, строки пред'явлення виконавчого документу до стягнення не порушено, тому державний виконавець, встановивши відсутність будь-яких, передбачених законодавством, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, правомірно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» - копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, у будь-якому випадку початку проведення виконавчих дій має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження, виконавець зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, роз'яснює порядок та строки оскарження постанови, право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. від 11.12.2018 року за ВП № 57853383 оголошено в розшук майно боржника, що належить ОСОБА_1.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. від 11.12.2018 року за ВП № 57853383 накладено арешт на все майно що належить боржнику ОСОБА_1. за виконавчим листом № 520/8509/18, виданим Київським районним судом м.Одеси 27.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1. 94015 грн.

Із пояснень представника виконавчої служби Анісімової А.В. вбачається, що усі вищевказані постанови державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур В.В. /про відкриття виконавчого провадження, про розшук та арешт майна/ були направлені боржнику ОСОБА_1. за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_1, тобто при винесенні оскаржуваних постанов виконавцем було дотримано всі вимоги законодавства.

У скарзі представник заявника акцентував увагу на те, що ОСОБА_1. належним чином не повідомлялась про відкриття виконавчого провадження, жодної постанови в межах виконавчого провадження не отримувала взагалі, а, отже, всі без виключення проведені виконавчі дії є незаконними. У зв'язку з викладеним, скаржник просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту.

При дослідженні матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що вони не містятьналежних та допустимих доказів, які б свідчили про повідомлення боржника про існування виконавчого провадження шляхом надсилання рекомендованою поштою постанови про відкриття виконавчого провадження його реквізитів, постанов про накладення арешту, крім того, представником виконавчої служби у судовому засіданні було пояснено, що строк зберігання інформації рекомендованого повідомлення 6 місяців, тому не можуть надати суду відповідні докази.

Таким чином, представником виконавчої служби не спростоване твердження про те, що ОСОБА_1. не була належним чином повідомлена та не отримала постанову про відкриття виконавчого провадження. Навпаки, матеріали виконавчого провадження свідчать, що представник заявника була ознайомлена з матеріалами лише 14.05.2019 року.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

В матеріалах виконавчого провадження є довідка про результати аналітичного пошуку транспортного засобу по «НАІС ДДАІ» МВС України від 06.12.2018 року, з якого вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано два автомобіля - «Toyota Camry», 2014 року та «Nissan Leaf», 2015 року випуску./а.с.56/

Проте, постановою про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 57853383 від 11.12.2018 року було накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_1. у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору /основної винагороди виконавця/, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 103685,5 грн/а.с22-23/.

Таким чином, вищевказаною постановою було накладено арешт на все майно боржника, постанову про відкриття виконавчого провадження скаржник не отримала, в порушення вимог Закону державний виконавець не надіслала скаржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом, у зв'язку з чим скаржник не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, накладено арешт на все майно, замість конкретно визначеної суми, яка підлягає до стягнення згідно рішення суду, тобто порушено принцип співмірності з сумою стягнення. Неправомірними діями та бездіяльністю державного виконавця скаржник позбавлена прав та свобод щодо вільного володіння, користування та розпорядження усім своїм майном.

Статтею 56 Закона України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок накладення арешту і вилучення майна/коштів/ боржника.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Статтею 57 Закона України «Про виконавче провадження» регламентовано визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника, зокрема вказано, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів скарги та наданої виконавцем копії виконавчого провадження, державним виконавцем під час накладення арешту на майно боржника не було враховано положення ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме накладаючи арешт на все майно боржника, що належить йому на праві власності, державним виконавцем не було встановлено вартості майна й відповідно не встановлено співмірності майна із сумою, що підлягає стягненню.

Також, ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Крім того, у разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначається: якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Однак, у постанові про накладення арешту на майно боржника від 11.12.2018 року вищевказані відомості про майно відсутні, що свідчить про те, що державним виконавцем в ході накладення арешту не виконано всіх вимог, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення та накладення арешту на нерухоме майно боржника не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів, дотримання процесуальних норм при накладення арешту на майно, а тому постанову слід скасувати, в решті вимог скарги відмовити.

Керуючись ст. ст. 7,12,13,76,80,89,259-261, 447-452 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт та розшук майна боржника за виконавчим провадженням від 05.12.2018 року, якою накладено державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною арешт на майно ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 522/8509/18 від 27.11.2018 року.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.07.2019 року.

Суддя Гниличенко М. В.