Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 643/11496/16-ц

провадження № 61-14441 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Автогаражний кооператив «Автолюбитель-104»,

третя особа - голова правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» ОСОБА_7

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року у складі судді Скотаря А. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Малінської С. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» (далі - АГК «Автолюбитель-104», автогаражний кооператив), третя особа - голова правління Автогаражного кооперативу «Автолюбитель-104» ОСОБА_7 про поновлення на роботі, відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначив, що 14 квітня 2006 року його було обрано головою правління АГК «Автолюбитель-104» строком на 5 років, до

15 квітня 2011 року. У період роботи він сумлінно виконував обов'язки голови правління, дисциплінарних стягнень не мав.

17 січня 2009 року відбулися загальні збори членів автогаражного кооперативу, на яких було прийнято рішення про перевибори правління та голови правління

ОСОБА_1, яким, за рішенням загальних зборів від 29 березня

2009 року, став ОСОБА_3

19 січня 2009 року він написав заяву про те, що не має наміру оскаржувати рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 17 січня 2009 року про звільнення його з посади голови правління.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2010 року рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня

2009 року скасовано.

Після скасування вищевказаного рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу він автоматично залишився виконувати обов`язки голови правління, а тому 07 грудня 2009 року видав наказ № 45/1 про відновлення на посаді голови правління автогаражного кооперативу.

01 серпня 2009 року ОСОБА_4 видав наказ № 27 про початок виконання ним обов'язків голови правління АГК «Автолюбитель-104» на підставі протоколу правління автогаражного кооперативу від 01 серпня 2009 року, який скасованопротестом прокурора Московського району м. Харкова від 04 грудня 2009 року за № 591-04.

24 квітня 2010 року рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» обрано новий склад правління, головою правління обрано ОСОБА_4 , однак рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня

2012 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року, рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 24 квітня 2010 року визнано незаконним.

Після скасування рішення загальних зборів від 24 квітня 2010 року,

ОСОБА_4 продовжував незаконно вести господарську діяльність кооперативу. Незважаючи на це, 04 липня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені відомості про нього (позивача), як керівника автогаражного кооперативу, а тому він продовжував виконувати обов`язки голови правління.

22 серпня 2016 року йому стало відомо, що рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 02 квітня 2016 року його звільнено з посади голови правління на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України ). Він не був запрошений для участі у загальних зборах, з наказом про звільнення його не ознайомлено, не були відібрані пояснення, та не проведено остаточного розрахунку за період з 12 квітня 2013 року по 12 квітня 2016 року.

Звільнення його з роботи, згідно рішення загальних зборів членів

АГК «Автолюбитель-104», свідчить про визнання відповідачем його роботи на посаді голови правління автогаражного кооперативу у період з 2009 року по

12 квітня 2016 року.

Унаслідок недопуску його до участі у загальних зборах членів

АГК «Автолюбитель-104», він переніс нервовий стрес, що негативно вплинуло на стан його здоров'я, призвело до необхідності проведення амбулаторного курсу лікування, на яке він витратив 1 632,23 грн, а також до моральних страждань, на відшкодування яких просив стягнути з відповідача 5 000,00 грн.

Посилаючись на наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив поновити строк на оскарження рішення загальних зборів про його звільнення з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104», який пропущено з поважних причин; поновити його на роботі на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104» з 29 березня 2009 року; стягнути з

АГК «Автолюбитель-104» мінімальну заробітну плату у розмірі 30 051,00 грн за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2013 року по 12 квітня 2016 року; відшкодувати йому заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, а також винести окрему ухвалу на адресу АГК «Автолюбитель-104» про невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року та протесту прокурора Московського району м. Харкова від 04 грудня 2009 року за № 591-04 про скасування наказу № 27 від 01 серпня 2009 року про призначення ОСОБА_4 головою правління АГК «Автолюбитель-104» на підставі протоколу правління кооперативу від 01 серпня 2009 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним вимог, не заявляв клопотання про витребування доказів, у тому числі Статуту АГК «Автолюбитель-104», яким крім іншого, урегульовано питання обрання та переобрання правління і голови автогаражного кооперативу, а також протоколу загальних зборів від

12 квітня 2016 року, що унеможливлює з`ясування судом законності звільнення позивача із займаної посади. Зазначаючи про незаконність рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 12 квітня 2016 року про звільнення з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104», позивач не заявив вимоги про визнання його незаконним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з визнанням рішеннями судів незаконними рішень загальних зборів членів автогаражного кооперативу про обрання голови правління, він фактично поновлювався на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104» є необгрунтованими, а тому вимога про поновлення його на зазначеній посаді з 29 березня 2009 року, як і похідні від неї вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до Статуту АГК «Автолюбитель-104» управління кооперативом здійснює вищий орган управління - загальні збори його членів, а у період між загальними зборами - правління на чолі з головою правління, до компетенції загальних зборів кооперативу відноситься, зокрема, створення органів управління і органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу, а тому суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що за відсутності спростування законності рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу про звільнення позивача з посади голови правління АГК «Автолюбитель-104», заявлені ним позовні вимоги про поновлення на роботі, є безпідставними.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від

28 лютого 2017 року, і ухвалити нове судове рішення про поновлення його на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційноїінстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій безпідставно не взяли до уваги, що у період з 2009 року по 12 квітня 2016 року він виконував обов`язки голови правління АГК «Автолюбитель-104», що визнавалося адміністрацією автогаражного кооперативу та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким йому відмовлено у задоволенні позов, апеляційний суд не з`ясував, а відтак не мотивував, які систематичні порушення трудової дисципліни він допускавта чим підтверджуються зазначені обставини, чи був ознайомлений позивач з наказом про звільнення, чи внесено відповідний запис до трудової книжки, а також чи проведено з ним остаточний розрахунок при звільненні.

Право на оскарження законності звільнення з роботи з підстав, передбачених пунктом 3 частини 40 КЗпП України, ніяким чином не залежить від реалізації права на оскарження рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 12 квітня 2016 року про його звільнення, а тому посилання суду першої інстанції, як на одну з підстав відмови у задоволенні його позовних вимог, на те, що заявляючи вимоги про поновлення на роботі він не оскаржував незаконність рішення загальних зборів про його звільнення з посади голови правління

АГК «Автолюбитель-104», є помилковими.

У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу АГК «Автолюбитель-104» просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу

ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на те, що апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на посаді голови АГК «Автолюбитель-104». Доводи касаційної скарги заявника є безпідставними та зводяться до його власного тлумачення норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 03 квітня

2016 року (оформлене протоколом від 12 квітня 2016 року) про звільнення

ОСОБА_1 з посади голови правління прийнято з дотриманням норм діючого законодавства.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

21 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами установлено, що рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 14 квітня 2006 року ОСОБА_1 обрано головою правління строком на 5 років.

17 січня 2009 року, до закінчення визначеного статутом кооперативу строку його повноважень, загальними зборами членів АГК «Автолюбитель-104» прийнято рішення про звільнення його з посади голови правління.

Наказом від 17 січня 2009 року ОСОБА_1 призначено на посаду завідуючого господарською частиною АГК «Автолюбитель-104», що підтверджується також відомостями обліку заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2009 року по березень 2009 року, актом прийому-передачі справ та посади голови правління АГК «Автолюбитель-104» від 15 лютого

2009 року.

Рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня

2009 року головою правління було обрано ОСОБА_3 Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 березня 2010 року рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня 2009 року скасовано.

01 серпня 2009 року ОСОБА_4 видав наказ № 27 про початок виконання ним обов'язків голови правління АГК «Автолюбитель-104» на підставі протоколу правління автогаражного кооперативу від 01 серпня 2009 року. Протестом прокурора Московського району м. Харкова від 04 грудня 2009 року за № 591-04 наказ № 27 від 01 серпня 2009 року скасовано.

24 квітня 2010 року рішенням загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» головою правління АГК «Автолюбитель-104» обрано ОСОБА_4 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року, залишеним у силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 липня 2013 року, визнано незаконним рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 24 квітня 2010 року.

07 грудня 2009 року ОСОБА_1 видав наказ № 45/1 про відновлення його на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104».

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08 липня 2014 року ОСОБА_1 значився керівником АГК «Автолюбитель-104».

Згідно протоколу № 2 загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади голови правління

АГК «Автолюбитель-104» з 12 квітня 2016 року з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, що утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (частина перша статті 15 Закону України «Про кооперацію»).

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу (абзац перший-другий частини другої статті 15 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до частин першої, п'ятої, шостої статті 16 Закону України «Про кооперацію» виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.

Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років.

Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

Пунктом 10.1 Статуту АГК «Автолюбитель-104», затвердженого протоколом загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 15 квітня 2006 року визначено, що управління кооперативом здійснює вищий орган управління - загальні збори членів кооперативу, а в період між загальними зборами правління на чолі з його головою.

Члени правління і голова правління кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на п'ять років (стаття 11 Статуту).

Доводи касаційної скарги про автоматичне поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104», унаслідок визнання незаконними у судовому порядку, прийнятих 29 березня 2009 року та 24 квітня 2010 року загальними зборами членів АГК «Автолюбитель-104» рішень про обрання нових голів правління автогаражного кооперативу, не грунтуються на положеннях чинного законодавства таСтатуті АГК «Автолюбитель-104» та спростовуються наказом про увільнення ОСОБА_6 відвиконання обов`язків голови правління кооперативу з 17 січня 2009 року на підставі рішення загальних зборів членів автогаражного кооперативу від 17 січня

2009 року, доказів скасування якого позивачем не надано.

Видання ОСОБА_1 07 грудня 2009 року наказу № 45/1 про відновлення його на посаді голови правління членів АГК «Автолюбитель-104», як і внесення відомостей про нього, як керівника автогаражного кооперативу, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, саме по собі не свідчить про те, що після скасування рішення загальних зборів членів АГК «Автолюбитель-104» від 29 березня 2009 року, він з дотриманням положень статуту кооперативу приступив до виконання обов`язків голови правління АГК «Автолюбитель-104».

Разом з тим, оскільки АГК «Автолюбитель-104» не заперечував перебування позивача на посаді голови правління автогаражного кооперативу до 12 квітня 2016 року, суди першої та апеляційної інстанції не з`ясували, починаючи з якого моменту після звільнення позивача від виконання обов`язків голови правління автогаражного кооперативу загальними зборами членів АГК «Автолюбитель-104» від 17 січня 2009 року, було прийнято рішення про поновлення/продовження повноважень позивача на посаді голови правління АГК «Автолюбитель-104».

З огляду на те, що ОСОБА_1 був звільнений з посади голови правління автогаражного кооперативу на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції не перевірив та не мотивував, у чому саме проявилося порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни чи виконання посадових обов`язків, що стали приводом до його звільнення та, чи були дотримані відповідачем передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд мав можливість усунути недоліки неповноти судового розгляду, допущені судом першої інстанції, проте зазначеного не урахував, не з`ясував з якого моменту після увільнення позивача від виконання обов`язків голови правління автогаражного кооперативу за рішенням загальних зборів членів

АГК «Автолюбитель-104» від 17 січня 2009 року, ОСОБА_1 знову почав обіймати посаду голови правління автогаражного кооперативу, на якій правовій підставі відбулося поновлення його на вказаній посаді, та не перевірив чи були наявними, визначені пунктом 3 статті 40 КЗпП України, підстав для його звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків.

Зазначене свідчить про не встановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду бере до уваги, що справа тривалий час розглядається у суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення ним власного рішення.

Згідно з підпунктом першим частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення апеляційного суду в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко