Справа № 354/503/18
Провадження № 22-ц/4808/1354/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Горейко М.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю представника банку Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Яремчанського міського суду від 12 серпня 2019 року в складі судді Польської М.В., ухвалене у м. Яремче, у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 06 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 3 400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що станом на 30 квітня 2018 року заборгованість за кредитним договором становила 26 473,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 1 244,55 грн, заборгованість за процентами 23 492,12 грн, штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1 236,83 грн, в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість, банк просив позов задоволити.

Рішенням Яремчанського міського суду від 12 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06 грудня 2011 року в розмірі 1 244,55 грн, яка складається із 1 244,55 грн заборгованість за кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та неустойкою АТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у стягненні процентів за користування кредитними коштами взагалі,чим порушив вимоги статей 1046, 1048 ЦК України.

Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Вважає, що відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості.

Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі відсотки, а отже визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та неустойкою скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задоволити.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не подавав.

В засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Рокетська С.В. апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялася, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у її відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи частковопозов та стягуючи тіло кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнала заборгованість в частині тіла кредиту, таке визнання є правом сторони.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягненні заборгованості за відсотками та неустойкою, суд першої інстанції виходив з того, щоу заяві позичальника від 06 грудня 2011 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивачем не пред`явлено.

Оскільки рішення Яремчанського міського суду від 12 серпня 2019 року оскаржується тільки в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та неустойкою, апеляційний суд переглядає дане рішення тільки в цій частині. В іншій частині рішення не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 3 400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості станом на 30 квітня 2018 року заборгованість за кредитним договором становила 26 473,50 грн, з яких заборгованість за кредитом 1 244,55 грн, заборгованість за процентами 23 492,12 грн, штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1 236,83 грн (а.с. 5-6).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження№ 14-131цс19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06 грудня 2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, відповідно до яких нараховані відсотки за користування кредитом та штрафи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність домовленості сторін по сплаті вказаних платежів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського міського суду від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

М.Д. Горейко