ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/213/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 304070000 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року, постановленого під головуванням судді Пироженко В.Д., у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за комунальні послуги та квартирну плату ,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» (далі ОСББ «Вікторія») пред`явило позов до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення боргу .

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що відповідачі проживають в жилому будинку по АДРЕСА_1 , в якому створено ОСББ. Станом на 01 грудня 2017 року мають борг по утриманню жилого будинку та прибудинкової території в сумі 4 148 грн. 92 коп. Просило стягнути із відповідачів 4 148 грн.92 коп. боргу, 100 грн. інфляційних втрат і 100 грн. річних.

У січні 2019 року ОСББ «Вікторія» змінило позовні вимоги і просило стягнути із відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно заборговані за утримання будинку і прибудинкової території 124 грн. 27 коп. , інфляційні втрати - 1 560 грн. 20 коп. та 3% річних 366 грн. 57 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 березня 2019 року позов ОСББ «Вікторія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за комунальні послуги та квартирну плату - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСББ «Вікторія» просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСББ «Вікторія» залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року без змін, вважаючи рішення суду законним, обґрунтованим і відповідає зібраним доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам рішення суду не відповідає.

Постановлюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Але повністю із такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що 18 травня 2007 року було створено ОСББ «Вікторія» в будинку по АДРЕСА_1 . У вказаному жилому будинку в квартирі 233 проживають і зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Станом на 01 грудня 2017 року відповідачі мали заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4 148 грн. 92 коп.

Під час розгляду справи в суді відповідачі добровільному погасили борг. Але на 14 січня 2019 року мали заборгованість в сумі 124 грн.47 коп. Але відповідно до квитанції від 23 лютого 2019 року відповідачами сплачено 251 грн. 91 коп. З вказаного випливає, що на час постановлення судового рішення станом на 06 березня 2019 року відповідачі добровільно сплатили весь борг.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням , проведеним належним чином.

Поскільки відповідачі в добровільному порядку до постановлення судового рішення виконали зобов`язання, то суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову про стягнення боргу.

Що стосується стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, то суд виходить із наступного.

Встановлено, що позивач в січні 2018 року подав до Соснівського районного суду м. Черкаси позов про стягнення боргу, а також інфляційні втрати в сумі 100 грн. і 3% річних в сумі 100 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2018 року позов задоволено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2018 року заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2018 року скасовано. Роз`яснено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

17 січня 2019 року ОСББ «Вікторія» подало заяву про збільшення і уточнення позовних вимог в якій просило стягнути із відповідачів борг в сумі 124 грн. 47 коп., інфляційні втрати в сумі 1 560 грн. 20 коп. і 3% річних в сумі 366 грн. 57 коп. за період із 11 листопада 2015 року по 13 січня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Як убачається з преамбули, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є цей Кодекс. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акта цивільного законодавства.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.

Тому із відповідачів підлягає стягненню інфляційні втрати і 3% річних.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем розмір інфляційних втрат складає 1 560 грн. 20 коп. і 3 % річних складає 366 грн. 57 коп. Відповідач вказані розрахунки оспорював, але своїх розрахунків не надав. Суд погоджується із розрахунками наданими позивачем, поскільки вони відповідають нормам законодавчих актів.

Всього підлягає стягненню солідарно 1 926 грн. 77 коп.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до чч. 2 і 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності , до нового строку не зараховується.

Позивач звертаючись до суду в січні 2018 року просив стягнути разом із боргом інфляційні втрати і 3 % річних. Із цього часу переривається строк позовної давності. В січні 2019 року збільшив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат і 3% річних. Час із січня 2018 року по січень 2019 року в строк позовної давності не зараховується. Тому строк позовної давності необхідно рахувати за останні три роки перед пред`явленням позову, тобто, із січня 2015 року. Позивач із врахуванням цих вимог закону пред`явив позов і здійснив розрахунок саме із січня 2015 року.

Тому висновки суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності є помилковим.

Що стосується судових витрат , то апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

По даній справ судові витрати складаються із судового збору. Позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви - 1600 грн., за подачу апеляційної скарги на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2018 року про повернення позовної заяви - 1 762 грн., за подачу апеляційної скарги на рішення суду - 2 643 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи п суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову.

Відповідачі в судовому засіданні позов визнали частково і частково погасили суму боргу. Тому не може бути застосовано вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Позивачем за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви сплачено 1 762 грн. Апеляційна скарга задоволена частково. Тому підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762 грн.

За подачу позовної заяви позивачем сплачено 1 600 грн. Позовні вимоги складаються із стягнення боргу, стягнення інфляційних втрат, стягнення 3 % річних. Позов задоволено в частині стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, тобто, із трьох вимог задоволено дві. Тому судовий збір за подачу апеляційної скарги на 2/3 частини , що складає 1 066 грн.

За подачу апеляційної скарги сплачено 2 643 грн. апеляційна скарга задоволена на 2/3 частини, тому із відповідачів підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1 762 грн.

Всього підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 590 грн., а з кожного із відповідачів по 2 295 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» задоволити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року змінити, скасувавши його в частині стягнення інфляційних втрат і 3 % річних.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» ( р/р НОМЕР_3 код 30146821, МФО 380805) 1 926 грн. 77 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» ( р/р НОМЕР_3 код 30146821, МФО 380805) судові витрати - 2 295 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» ( р/р НОМЕР_3 код 30146821, МФО 380805) судові витрати - 2 295 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Судді: