Номер провадження: 22-ц/813/2591/19
Номер справи місцевого суду: 2-283/2011
Головуючий у першій інстанції Парій І.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на нежитлову будівлю ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на нежитлову будівлю.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року визнано дійсним договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, яка позначена на плані літерою - «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 09.10.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю, яка позначена на плані літерою - «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», як особа, яка не брала участь у справі, подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на нежитлову будівлю відмовити. Допустити поворот виконання рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року. Скасувати (вилучити) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про: 29.07.2011 реєстрацію права власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 Поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про: реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2018 року поновлено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» строк на апеляційне оскарження рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на нежитлову будівлю.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на нежитлову будівлю,за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 06.06.2019 року о 13год.00хв.

До суду апеляційної інстанції з`явилися: позивач - ОСОБА_1 та представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - Саранчук В.С. Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившогося учасника справи, яка своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить суд відмовити Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у задоволенні апеляційної скарги на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що 09 жовтня 2009 року між позивачкою та відповідачкою, був укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі яка позначена на плані літерою - «А», що належала відповідачці на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На виконання договору купівлі - продажу позивачка сплатила 38000 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.3), який укладений в простій письмовій формі.

Однак договір купівлі-продажу нотаріально позивачка оформити не змогла, оскільки відповідачка з різних причин не з`являється до нотаріальної контори.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що оскільки сторони досягли згоди відносно усіх істотних умов, договір укладений у письмовій формі, тому є достатньо підстав вважати, що даний договір є дійсним, а позивач є власником вказаної нежитлової будівлі.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Статтею 567 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Зазначений договір купівлі-продажу від 09.10.2009 року нежитлової будівлі укладений у простій письмовій формі й нотаріально не посвідчений, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

У зв`язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст.220 ЦК України.

Однак, при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу житлового приміщення в силу ст.657 ЦК, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

До того ж, судом не було враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №679, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 65000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних, строком до 11.12.2011 року (а.с. 33).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 18.12.2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений Мороз О.О. державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 5518 (далі - Іпотечний договір) (а.с. 35).

Предметом іпотеки відповідно до пункту 1.3 Іпотечного договору с нерухомо майно: нежитлова будівля АДРЕСА_1 , розташована на земельній ділянці площею 225 кв. м., яка ОСОБА_2 не приватизована згідно довідки виконкому Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 21.12.2006 року та від 13.05.2011 року (а.с.12).

На вказаній земельній ділянці розташована нежитлова будівля, загальною площею 145,2 кв.м. - зазначена в схематичному плані літерою «А». Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної особистої власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 12.10.2005 року за реєстровим № 2574 та зареєстрованого в ДП Миколаївське РБТІ в реєстрову книгу № 9, № запису 6, реєстраційний номер 3665898.

Крім того, у апеляційній скарзі, Банк посилається на те, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 12.05.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 158 435,79 гривень, судовий збір - 1584,36 гривень, ІТЗ розгляду справи - 120 гривень.

Однак, до теперішнього часу вищевказане рішення суду від 12.05.2010 року ОСОБА_2 ще не виконано та заборгованість залишається не погашеною.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України (в редакції, діючої на момент винесення оскаржуваного рішення суду), суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 130 ЦПК (в редакції, діючої на момент винесення оскаржуваного рішення суду), якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч.3 цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Таким чином, оскаржуваним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 07.07.2011 року були порушені права АТ «Ощадбанк», оскільки нежитлова будівля номер АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці Банку.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно ухвалив рішення про визнання договору купівлі - продажу нежитлової будівлі дійсним та визнання права власності на нежитлову будівлю за позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки під час апеляційного перегляду беззаперечно встановлено обставини порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, та які призвели до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5 ст. 444 ЦПК України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на визнання кредитного та іпотечного договору діючими, та право на вимогу про внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 2 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі номер АДРЕСА_1 , 29.07.2011 року було проведено державну реєстраціє вищевказаної нежитлової будівлі за ОСОБА_1 , на підставі рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07.07.2011 року.

За таких обставин, з урахуванням скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції, на підставі якого за позивачкою проведено державну реєстрації на згадане нежитлове приміщення та з огляду на те, що відсутні підстави, передбачені ст. 445 ЦПК України, тому апеляційний суд вважає можливим допустити поворот виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір на загальну суму 530 грн. 32 коп. (платіжне доручення № від 24.10.2018 року про сплату судового збору у розмірі 330 грн. (а.с.30) та платіжне доручення № від 06.12.2018 року про сплату судового збору у розмірі 200грн. 32 коп. (а.с. 49), тому дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про скасування оскаржуваного рішення суду та відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390, 444 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 липня 2011 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та визнання права власності на нежитлову будівлю - відмовити.

Допустити поворот виконання даного рішення, шляхом скасування (вилучення) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про: 29.07.2011 реєстрацію права власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про: реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65014, м.Одеса, вул. Базарна,17, р/р НОМЕР_3 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845, ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 530 грн. 32 коп. (п`ятсот тридцять гривень, 32 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.06.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда