ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6454/19 Справа № 214/224/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2019 року, яке постановлено суддею Черновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ПАТ «КБ Надра» звернувся з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №853044/ФЛ від 15.07.2008 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра», у теперішній час ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №853044/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 10857 доларів США з виплатою відсоткової ставки у розмірі 14,19% річних із строком повернення кредиту до 12.07.2028 року.

В якості забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором 15.07.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №853044/ФЛ-П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, тому банком на адресу поручителя направлено досудову вимогу з пропозицією погасити заборгованість.

Однак, взяті на себе зобов`язання, умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами у встановлені договором терміни, позичальник ОСОБА_1 не виконував, у зв`язку з чим, Банком на адресу позичальника було направлено досудову вимогу з пропозицією погасити заборгованість.

Станом на 03.09.2013 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед банком становить 149786,50 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 10741,48 доларів США, що в еквіваленті складає 85856,65 грн., заборгованості по відсоткам 6087,49 доларів США, що в еквіваленті складає 48657,28 грн., заборгованості по пені 825,04 доларів США, що в еквіваленті складає 6594,57 грн., заборгованості по штрафам 1085,70 грн., що в еквіваленті складає 8678,00 грн.

У зв`язку з бездіяльністю позичальника та поручителя щодо погашення заборгованості за кредитним договором, згідно з п.4.2 кредитного договору, Банк має право на дострокове отримання всієї суми наданого позичальнику кредиту, а також нарахованих процентів, штрафних санкцій та інших платежів.

На підставі наведеного вище позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №853044/ФЛ від 15.07.2008 року у розмірі 149786,50 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 1497,87 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 149786,50 грн. заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «КБ «Надра».

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» по 748,94 грн. по оплаті судового збору.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2017 року зазначене заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнутио солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 85856 грн. 65 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 48657 грн. 28 коп., заборгованість по пені у розмірі 6594 грн. 57 коп., а всього стягнуто 141108 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кожного окремо, в рівних частках, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» по 704 грн. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 115155,39 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 81004 грн. 90 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 28088 грн. 84 коп., заборгованості по пені у розмірі 6061 грн. 65 коп. посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано платежі, зроблені відповідачем ОСОБА_1 07.08.2008 року у розмірі 154 доларів США, 27.09.2008 року у розмірі 157 доларів США та 14.10.2008 року у розмірі 296 доларів США, при цьому наданий позивачем поточний звіт за операціями по рахунку кредитної справи не є належним доказом зарахування вказаних коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості, оскільки тільки виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.

Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог.

Зауважує на тому, що розрахунок заборгованості за кредитним договором містить період до 16.03.2012 року, а період розрахунку заборгованості з 16.03.2012 року по 03.09.2013 року документально не підтверджений та позивачем взагалі не надано виписки по рахункам обліку пені та штрафу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №853044/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10857 доларів США строком до 11.07.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,19% річних, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами у порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідно до п.п.3.3.1-3.3.3 кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 138,01 доларів США. Позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п.1.3.1 цього договору платежі (відсотки за користування кредитом) безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 тарифного пакету у порядку, передбаченому п.3.3.3, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.3.3.1 цього договору щомісячно до 10 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 13 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором.

Визначаючи обсяг відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань сторонами погоджено, що відповідно до п.3.4 зазначеного договору, якщо протягом дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту (том. 1 а.с.5-7).

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за вище вказаним кредитним договором 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», та відповідачкою ОСОБА_2 укладений договір поруки №853044/ФЛ-П.

Відповідно до п.п.1.1-1.3 вказаного договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №853044/ФЛ від 15.07.2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що витікає з кредитного договору за умови, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також за умови обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому, або в тій чи іншій його частині (том. 1 а.с.8).

ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 10857 доларів США, однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту спочатку належним чином виконував, сплачуючи встановлені платежі по 138,01 доларів США, у тому числі з переплатою по окремим платежам, однак, починаючи з 02.10.2008 року почав неналежно виконувати свої зобов`язання в частині внесення необхідних платежів, що вбачається з розрахунку заборгованості, відповідно до якого станом на 03.09.2013 року заборгованість за кредитом становить 149786,50 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту 10741,48 доларів США, що в еквіваленті складає 85856,65 грн., заборгованості по відсоткам 6087,49 доларів США, що в еквіваленті складає 48657,28 грн., заборгованості по пені 825,04 доларів США, що в еквіваленті складає 6594,57 грн., заборгованості по штрафам 1085,70 грн., що в еквіваленті складає 8678,00 грн. (том 1 а.с.9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами, договорами, між клієнтом і банком.

Зі змісту ст.626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови, пункти, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.ст.628, 629 ЦК України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №853044/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10857 доларів США строком до 11.07.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,19% річних, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами у порядку, встановленому кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за вище вказаним кредитним договором 15.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», та відповідачкою ОСОБА_2 укладений договір поруки №853044/ФЛ-П.

ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ Надра», взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 10857 доларів США, однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту не виконував належним чином, у зв`язку з чим, станом на 03.09.2013 року утворилась заборгованість за кредитом, яка становить 149786,50 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту 10741,48 доларів США, що в еквіваленті складає 85856,65 грн., заборгованості по відсоткам 6087,49 доларів США, що в еквіваленті складає 48657,28 грн., заборгованості по пені 825,04 доларів США, що в еквіваленті складає 6594,57 грн., заборгованості по штрафам 1085,70 грн., що в еквіваленті складає 8678,00 грн. (том 1 а.с.9)

Як передбачено ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Право Банку достроково вимагати дострокове повернення кредиту передбачено п.4.2.4 кредитного договору (том 1 а.с.5-7). Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші обумовлені договором платежі.

У зв`язку з порушенням боржником - відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені договором строки, Банк, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, використав право дострокової вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором, пред`явивши відповідну вимогу до нього та поручителя ОСОБА_2 , з вимогою про сплату у повному обсязі суми заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку протягом трьох календарних днів з дати отримання цих вимог, станом на 03.09.2013 року (том 1 а.с.10, 11).

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту і пов`язаних із ним платежів станом на 03.09.2013 року, кредитор ПАТ «КБ Надра» змінив строк виконання основного зобов`язання, який вважається таким, що настав для позичальника - відповідача ОСОБА_1 та поручителя - відповідачки ОСОБА_2 з вказаної дати, що зумовило для них виникнення обов`язку в строк у три дні з дати отримання вимоги повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти та інші платежі.

На підставі викладеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 141108,50 грн., розрахунок якої перевірено колегією суддів та колегія суддів погоджується з ним та вважає його вірним.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано платежі, зроблені відповідачем ОСОБА_1 07.08.2008 року у розмірі 154 доларів США, 27.09.2008 року у розмірі 157 доларів США та 14.10.2008 року у розмірі 296 доларів США, при цьому наданий позивачем поточний звіт за операціями по рахунку кредитної справи не є належним доказом зарахування вказаних коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості, оскільки тільки виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій з тих підстав, що зроблені відповідачем ОСОБА_1 платежі 07.08.2008 року у розмірі 154,00 доларів США, 27.09.2008 року у розмірі 157,00 доларів США та 14.10.2008 року у розмірі 296,00 доларів США, відображені як в наданому позивачем поточному звіті за операціями по рахунку кредитної картки з 12.06.2008 року по 07.12.2018 року, так і в виписках з вказаного рахунку за період з 15.07.2008 року по 16.03.2012 року. Отже, вказані платежі банком зараховані належним чином в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування (том 1 а.с.155-188, 216-217, 218-251).

Посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки,спростування правильності розрахунків зазначеної позивачем суми заборгованості, відповідачем ОСОБА_1 , в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано, тому вказані доводи апеляційної скарги стосовно того, що розрахунок заборгованості позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, є безпідставні.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором містить період до 16.03.2012 року, а період розрахунку заборгованості з 16.03.2012 року по 03.09.2013 року документально не підтверджений та позивачем взагалі не надано виписки по рахункам обліку пені та штрафу, оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, містить в собі весь період, за який позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, а саме період з 27.08.2008 року по 08.08.2013 року, та містить розмір пені та штрафу (а.с.9).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: