КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/4705/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 04 червня 2019 року у складі судді Заставенко М.О.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинський Тарас Євгенович, начальник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць Анатолій Миколайович, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ»,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинський Т.Є. (надалі - Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві), начальник Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Заєць А.М., об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ» (надалі - ОСББ «КУТ»).

Зазначав, що в Дарницькому РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 53626870 від 27 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу за комунальні послуги, в розмірі 25 921 грн. 12 коп.

Державним виконавцем була винесена постанова від 10 серпня 2017 року про арешт автомобіля та постанови від 01 листопада 2017 року та 25 січня 2018 року про розшук автомобіля.

ОСОБА_1 вказував, що у грудні 2018 року повністю сплатив борг, виконавчий збір та частину боргу, в розмірі 20 092 грн. 11 коп., що підтверджується банківськими квитанціями, а частину боргу, в розмірі 10 405 грн. 33 коп., було стягнуто з його пенсії, відповідно до постанови державного виконавця про звернення стягнення на пенсію боржника від 01 листопада 2017 року. Фактично, було сплачено 30 497 грн. 44 коп. Саме тому, на думку ОСОБА_1 існують підстави для зняття виконавцем накладеного арешту на його майно.

Як зазначав скаржник, він неодноразово, усно та письмово, звертався до державного виконавця Сніжинського Т.С. та начальника Дарницького РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м. Києві Зайця А.М., з проханням зняти арешт з автомобіля та зняти з розшуку автомобіль, але з грудня 2018 року і до цього часу, вказані посадові особи, не зчинили жодних законних дій, як того вимагає ст.19 Конституції України.

Посилаючись на те, що старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м. Києві Сніжинський Т.С. та начальник Дарницького РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м. Києві Заєць А.М., не бажають добровільно виконувати вимоги Закону, скаржник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинського Т.Є., та начальника Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Зайця А.М. щодо зняття арешту з автомобіля ОСОБА_1 та зняття з розшуку автомобіля, по виконавчому провадженню ВП № 53626870 від 27 березня 2017 року;

- зобов`язати, старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинського Т.Є. та начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Зайця А.М., зняти арешт з автомобіля ОСОБА_1 та зняти з розшуку автомобіль по виконавчому провадженню ВП № 53626870 від 27 березня 2017 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року у задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою скаргу задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що лист ГУ ПФУ № 59421/04 від 25 березня 2019 року, на який послався суд в оскаржуваному судовому рішенні, не є належним та допустимим доказом й поданий з порушенням процедури.

Крім того, районний суд, відмовляючи в задоволенні скарги, безпідставно не прийняв до уваги та не застосував до даних правовідносин положення ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої при зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, заходи примусового звернення стягнення на майно боржника не застосовуються.

Зазначив, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не врахував наявні у справі листи, в яких боржник неодноразово повідомляв державних виконавців про місцеперебування авто, а також не прийняв до уваги, що відповідно до положень ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Окрім цього, скаржник вказує, що державний виконавець, в порушення положень ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого грошові суми, стягнуті з боржника зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, необґрунтовано зобов`язав ГУ ПФУ перераховувати кошти не на депозитний рахунок виконавчої служби, а, безпосередньо, на рахунок стягувача. Посилаючись на вищезазначене та положення ч.ч.1,2 ст. 376 ЦПК України, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1. , який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСББ «КУТ» та представника Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, які просили апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 17 березня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року у справі № 753/16159/16 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «КУТ» заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, 3% річний, сплаченого судного збору та витрат на правову допомогу, всього в сумі 25 921 грн. 19 коп. (а.с.49-50 т.1).

27 березня 2017 року старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Судимою Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53626870 про примусове виконання вищевказаного виконавчого листа. Відповідно до вказаної постанови виконавчий збір становить 2 592 грн. 12 коп. (а.с.4 т.1).

10 серпня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. винесена постанова про арешт нерухомого майна боржника (а.с.5 т.1).

01 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Білан Ю.С. оголошено в розшук майна боржника ОСОБА_1 , а саме автомобіля «Шевроле», 2007 року випуску. Відповідно до вказаної постанови залишок боргу становить 24 300 грн. 13 коп., залишок виконавчого збору - 2 213 грн. 18 коп. (а.с.6 т.1).

Також, 01 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Білан Ю.С. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - пенсію, яку він отримує у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Києві (а.с.21 т.1).

25 січня 2018 року постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Белан І.В. у виконавчому провадженні № 53626870 оголошено розшук майна боржника ОСОБА_1 - автомобіль «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску (а.с.7 т.1).

21 лютого 2018 року постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Ю.В. у виконавчому провадженні № 53626870 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - пенсію, яку він отримує у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Києві. Отримувач - Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві (а.с.150 т.1).

З листа Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 11 січня 2018 року № 31/26-У-9 та листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у м. Києві НПУ від 29 березня 2018 року № 1910/125/31/5/01-2018 встановлено, що автомобіль «Шевроле Епіка», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є боржник перебуває під арештом та в розшуку (а.с.8,9 т.1).

Крім того, постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Ю.В. від 20 червня 2018 року у виконавчому провадженні № 53626870 також звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - пенсію, яку він отримує у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Києві. Отримувач - ОСББ «КУТ», (а.с.172 т.1).

11 січня 2019 року постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Ю.В. припинено стягнення зі пенсії боржника ОСОБА_1 . Відповідно до вказаної постанови борг, виконавчий збір та витрати сплачено (а.с.238 т.1).

Відповідно до наданих скаржником документів, вбачається, що ОСОБА_1 під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53626870 про стягнення з нього 25 921 грн. 19 коп. на погашення боргу та виконавчого збору на рахунок ДВС перераховано наступні кошти:

31 серпня 2017 року - 1000 грн. часткове погашення боргу (а.с.10 т.1)

28 вересня 2017 року - 500 грн. часткове погашення боргу (а.с.11 т.1)

30 жовтня 2017 року - 1000 грн. часткове погашення боргу (а.с.12 т.1)

22 листопада 2017 року - 2500 грн. часткове погашення боргу (а.с.13 т.1)

15 грудня 2017 року - 2000 грн. часткове погашення боргу (а.с.14 т.1)

24 січня 2018 року - 1000 грн. часткове погашення боргу (а.с.15 т.1)

29 січня 2018 року - 1000 грн. часткове погашення боргу (а.с.16 т.1)

19 листопада 2018 року - 3500 грн. часткове погашення боргу (а.с.17)

21 листопада 2018 року - 2000 грн. часткове погашення боргу (а.с.18 т.1)

13 грудня 2018 року - 3000 грн. часткове погашення боргу (а.с.19 т.1)

17 грудня 2018 року - 2592 грн. 11 коп. виконавчий збір (а.с.20 т.1)

Таким чином, відповідно до наданих копій квитанцій ОСОБА_1 всього добровільно на погашення боргу сплачено 17 500 грн. та 2592 грн. 11 коп. виконавчого збору.

Крім того, як убачається з наявних у справі доказів та листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 25 лютого 2019 року за № 59421/04 з 01 грудня 2017 року проводилися утримання з пенсії ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 53626870. За період з 01 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року було утримано 3 202 грн. 92 коп., які перераховано на рахунок Дарницької ДВС, та у період з 01 серпня 2018 року по 01 січня 2019 року - 3 163 грн. 21 коп., які перераховано на рахунок ОСББ «КУТ» (а.с.220 т.1).

21 лютого 2018 року ОСОБА_1 звертався до старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинського Т.Є., та до начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Зайця А.М. з повторними заявами про зняття арешту з автомобіля та зняття його з розшуку (а.с.24-25 т.1).

Відмовляючи у задоволенні скарги районний суд виходив з підстав не встановлення порушення порядку накладення арешту, відповідності дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» .

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 10Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Твердження апеляційної скарги про те, що лист ГУ ПФУ № 59421/04 від 25 березня 2019 року, на який послався суд в оскаржуваному судовому рішенні, не є належним та допустимим доказом й поданий з порушенням процедури, а районний суд, відмовляючи у задоволенні скарги, безпідставно не прийняв до уваги та не застосував до даних правовідносин положення ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», де сказано, що при зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, заходи примусового звернення стягнення на майно боржника не застосовуються, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків районного суду щодо необґрунтованості поданої скарги.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи всі встановлені судом факти та обставини справи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів не вбачає наявність правових підстав не врахування

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не врахував наявні у справі листи, в яких боржник неодноразово повідомляв державних виконавців про місцеперебування авто, а також не прийняв до уваги, що відповідно до положень ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виноситься постанова про зняття майна з розшуку, колегія суддів визнає такими, що не вказують на незаконність постановленого по справі судового рішення.

З урахуванням долучених до справи доказів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що остільки долученими до справи доказами доведено наявність залишку заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим провадженням, то, відповідно, відсутні правові підстави до визнання незаконними дій державного виконавця щодо не зняття з розшуку та арешту автомобіля скаржника.

Зміст листа ГУ ПФУ № 59421/04 від 25 березня 2019 року, відповідно до якого управління пенсійного фонду, припиняючи стягнення, вказав про початковий борг ОСОБА_1 в сумі 25 921 грн. 19 коп. та його залишок станом на 01 лютого 2019 року - 16107 грн. 98 коп., не може бути визнано належним доказом у справі (а.с.221 т.1), остільки матеріалами справи підтверджено утримання пенсійним фондом з пенсії боржника в рахунок погашення заборгованості 6366 грн. 13 коп. (3 202, 92 + 3 163,21) (а.с.220,247 т.1).

Долученими до справи доказами доведено, що на погашення боргових зобов`язань перед ОСББ «КУТ», ОСОБА_1 за період з грудня 2017 року по грудень 2018 року добровільно сплачено 17 500 грн. (а.с.10-19т.1).

Окрім цього, боржником добровільно сплачено суму виконавчого збору у розмірі 2592 грн. 11 коп., визначеного постановою про відкриття виконавчого провадження № ВП53626870 (а.с.4,20 т.1).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції зазначені обставини боржником не спростовані, не надано доказів погашення заборгованості у більшому розмірі, ніж 23866 грн. 13 коп. (17500+6366,13), при наявності боргу перед ОСББ «КУТ» згідно постанови старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м. Києві, у сумі 25 921 грн. 19 коп.(а.с.4 т.1).

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про існування заборгованості ОСОБА_1 згідно виконавчого провадження у сумі 2055 грн. 06 коп., а ця обставина, при наявності заперечень стягувача, виключає вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на зняття з розшуку та арешту автомобіля, належного боржнику на праві власності.

Посилання про незастосування судом вимог ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження»,- безпідставні, остільки скаржником неправильно витлумачено зміст положень згаданого закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» за іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Положенням ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня 2017р у сумі 3200 грн.

Отже, законодавством передбачено не накладення арешту на майно боржника за двох умов : лише за згодою стягувача або при наявності боргу не більше 16 000 грн. (3200*5).

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, представник стягувача наполягав на оголошенні в розшук та накладенні арешту на рухоме майно боржника, а розмір боргових зобов`язань скаржника становив більшу суму - 25 921 грн. 19 коп., ніж передбачено положеннями ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» - 16 000 грн.

Матеріалами справи не доведено відсутність підстав до оголошення державним виконавцем у розшук рухомого майна боржника.

Не вказують на незаконність постановленого по справі судового рішення й посилання апеляційної скарги про те, що державний виконавець зобов`язав управління пенсійного фонду перераховувати кошти не на депозитний рахунок виконавчої служби, а безпосередньо на рахунок стягувача, остільки ця обставина на суть прийнятого рішення не впливає та не спростовує висновки суду про наявність у боржника грошових зобов`язань згідно виконавчого провадження № ВП 53626870.

Право на справедливий суд, яке гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в практиці Європейського суду з прав людини розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого з самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Згідно ч.ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_1 не сплатив всю суму боргу і відповідно не виконав рішення суду, тому відсутні підстави для задоволення поданої ним скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: