Дата документу 22.10.2019
Справа № 334/2923/18
Провадження № 2-о/334/7/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліній Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський районний відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Величко О.Г. звернувся до суду із заявою в інтересах ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання на території Україні, у якій зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до Української СРСР, а саме до міста Запоріжжя за направленням, для працевлаштування на роботу до Запорізького авторемонтного заводу, що підтверджується довідкою та відміткою у військовому квітку про те, що 30.01.1991 року ОСОБА_1 вже був поставлений на облік Орджонікідзевським районним військовим комісаріатом.

На даному підприємстві ОСОБА_1 працював до липня 1991 року. Під час перебування на території України, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, жодних документів, що кажуть про те, що ОСОБА_1 був тимчасово зареєстрований у місті Запоріжжя, немає. Він мав намір залишатися проживати у м. Запоріжжя, тому після звільнення із заводу, ОСОБА_1 продовжив проживати, у місті Запоріжжі, працював на ринку, а також у приватних компаніях, мешкав у Запоріжжі, винаймаючи квартири своїх друзів.

26.08.1991 року за настанням граничного строку перебування в Україні, ОСОБА_1 за вказівкою міграційних органів, змушений був виїхати за межі України, для збирання належних документів, для отримання громадянства України, однак всі його речі, залишились у Запоріжжі, тому що він мав намір та бажання повернутись в Україну та продовжити своє постійне проживання.

В листопаді 1991 року ОСОБА_1 повернувся в Україну, де залишився на постійне проживання, отримав громадянство та паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 02.12.1999 року. В подальшому, паспортний документ 07.10.2017 року був у нього вилучений Дніпровським відділом УДМС в Запорізькій області, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 нібито отримав його незаконно, не є громадянином України, та не проживав на її території до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не відповідає дійсності. Також, згідно довідки консульського відділу посольства Азербайджанської республіки в Україні від 17.10.2017 року, ОСОБА_1 не є громадянином Азербайджана, йому на законних підставах було видано паспорт громадянина України та зареєстровано його громадянином України на підставі ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України».

Однак, у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 було вилучено паспорт громадянина України, він не має можливості офіційно працевлаштуватися, звернутися до будь якої державної установи, а найголовніше не може в повній мірі реалізовувати свої права як людина та громадяни, йому необхідно підтвердити факт свого проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року що стала територією незалежної України, тому він, вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Заявник просив суд встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, в подальшому заява була уточнена, та заявник просив суд встановити факт його проживання на території України до 24 серпня 1991 року, оскільки ОСОБА_1 для повернення паспорту, необхідно доводити факт його проживання на території України до 24 серпня 1991 року

В судовому засіданні заявник та його адвокат підтримали вимоги викладені в уточненій заяві, просили суд задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання на території України гр. ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник зацікавленої особи, Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, заперечувала проти встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та надала свої письмові заперечення, однак не заперечувала проти уточненої заяви, щодо встановлення факт постійного проживання на території України гр. ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В своїх письмових запереченнях зазначила, що 08.09.2017 року затверджено висновок № 113/2017 про визнання оформленим з порушенням вимог законодавства України паспорта серії НОМЕР_1 ,виданого 02.12.1999 року Ленінським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_1 . Тому був складений акт про вилучення паспорта №1 від 07.10.2017р. та довідка про вилучення паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 за вих.№1 від 07.10.2017р. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 було оформлено безпідставно, на підставі довідки ВПРтаМР УМВС України в Запорізькій області, яка містила неправдиві відомості про прийняття його до громадянства України, а також паспорта громадянина колишнього СРСР. За обліками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (форма А) ОСОБА_1 значиться тимчасово (а не постійно), зареєстрованим на території України за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.02.1991 року до 26.07.1991 року. Після того, як виписався із вказаної адреси 26.07.1991 року ОСОБА_1 повернувся до Азербайджану, 1996 року знову приїхав в Україну (до м. Запоріжжя). Граничний термін перебування за вказівкою міграційних органів у заявника мав настати тільки 10.02.1992 року (відповідно до карточки прописки форма А), ОСОБА_1 знявся з реєстрації 26.07.1991 року до Нахічеванської АРСР за власним особистим зверненням. Паспорт громадянина України ОСОБА_1 отримав тільки в 1999 році. Оскільки з липня 1991 року й до травня 1996 року ОСОБА_1 проживав і був прописаний за межами України (в Азербайджані), то підстави визначити його належність до громадянства України за пунктом 1 статті 2 Закону 1636- XII (в редакції Закону, що діяла до 20.05.1997р.), і відповідно, за пунктами 1 чи 2 статті 2 закону №1636-ХІІ (в редакції Закону від 16.04.1997р., що набула чинності 20.05.1997р.) та за пунктами 1 чи 2 Закону №2235-111 відсутні. Можливість оформити належність до громадянства відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ у ОСОБА_1 також була відсутня, оскільки відповідно розпоряджень Президента України від 18.04.1992 № 60, від 30.12.1992 року №218, а також наказу МВС України від 30.04.1992 р. №243 написи «Громадянин України» вносились до паспортів громадянина колишнього СРСР лише в період з 01.06.1992 по 01,05.1995 року (до початку видачі паспортів громадянина України зразка 1994 року) і лише громадянам колишнього СРСР, які у вказаний період проживали (були прописані) в Україні. В той час, як ОСОБА_1 приїхав в Україну 02.05.1996 року, а прописку оформив тільки 10.09.1996 року. Таким чином, ОСОБА_1 міг отримати громадянство України виключено в результаті набуття громадянства України відповідно до Закону. Заявник має право оформити дозвіл на імміграцію в Україну та оформити посвідку на постійне проживання відповідно до Закону України « Про імміграцію» п. 1.ч.3ст.3 як особа без громадянства на підставі довідки з посольства Азербайджанської Республіки в Україні, довідки №1 від 07.10.2017 року, яка видана Дніпровським районним підрозділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про вилучення паспорта громадянина України.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлені наступні обставини.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 02.12.1999 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Бадамли, Шахбузьського району Нахічеванської АРСР (а.с.4).

Довідкою №1 від 07.10.2017р. паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вилучено Дніпровським РВ м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області (а.с.5).

Відповідно до копії форми «А» ОСОБА_1 , прибув 19.12.1990 року з Азербайджану, працювати на Авторемонтному заводі слюсарем, його особа встановлена паспортом серія НОМЕР_2 , виданого 03.08.1987 року Шахбузьським РОВД Нахичеванської АРСР та зазначено адресу проживання - АДРЕСА_1 , з відміткою про реєстрацію з 01.02.1991 року по 01.02.1992 р., та 26.07.1991 року він був виписаний та вибув до Нахичеванської АРСР (а.с.14).

30.01.1991 року ОСОБА_2 був взятий на облік в Орджонікідзевському РВК м. Запоріжжя та знятий з обліку 25.07.1991 року та 20.08.1991 року поставлений на облік Шахбузьського РВК Азербайджанської РСР, що підтверджується копією Військового квитка серія НОМЕР_3 , виданого 12.11.1988 року Шахбузьським РВК Нахичеванської АРСР (а.с.6).

07.10.1993 році заявник одружився з ОСОБА_3 , шлюб зареєстрований Бадамлимською сільською радою Шахбузьського району Нахичеванської АР. (а.с. 32)

В 1996 році ОСОБА_1 повернувся до Запоріжжя та 10.09.1996 року зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 35)

28.10.1997 року знявся з реєстраційного обліку за даною адресою проживання і з 04.11.1997 року зареєструвався за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 35).

29.01.2009 року знявся з реєстраційного обліку за даною адресою проживання і з 03.02.2009 року зареєстрований і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

В м. Запоріжжя у сімї ОСОБА_4 народились двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є громадянами України. (а.с.8-13).

Згідно Довідки № V-25/А від 17.07.2017 року, виданого Консульським відділом Азербайджанської Республіки в Україні, ОСОБА_1 , наказом кабінету Міністрів Азербайджанської Республіки «Порядком визначення приналежності особи до громадянства» прийнятим від 18.03.2015 року його приналежність не визнана (а.с.7).

Стаття 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України до 24.08.1991 року потрібно заявнику для вирішення питання про належність до громадянства України та отримання паспорту громадянина України, оскільки згідно Довідки №1 від 07.10.2017р. паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вилучено Дніпровським РВ м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області.

Враховуючи довідку Консульства Азербайджану в Україні заявник може подати документи для оформлення набуття громадянства України за територіальним походження в порядку ч.1 ст.8 Закону України від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство України».

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити, оскільки вважає факт його постійного проживання на території Україні станом до 24.08.1991 року доведеним, зокрема відомостями що містяться в Формі А, в якій зазначено що він прибув з с. Бадамлі 19.12.1990 року, перебував на реєстраційному обліку за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 в період часу з 01.02.1991 року по 01.02.1992 року та самостійно знявся з реєстрації за вказаною адресою 26.07.1991 року, а також відмітками у Військовому квитку серія НОМЕР_3 про те, що він в період часу з 30.01.1991 року по 25.07.1991 року перебував на обліку в Орджонікідзевському РВК м. Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні до 24.08.1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Бадамли, Шахбузьського району Нахічеванської АРСР, на території України до 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 01.11.2019.

Суддя: Баруліна Т. Є.