Справа № 183/2419/17
№ 2/183/163/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що з 20 квітня 2002 року з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач разом з донькою переїхала проживати до її батьків, та з того часу однією сім`єю з відповідачем не проживали.

Батько дитини абсолютно не приймає участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, не дбає про неї, не надає їй будь-якої матеріальної допомоги, ухиляється від сплати аліментів. Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 17.06.2005 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист за вказаним рішенням позивачем було пред`явлено до Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, для примусового виконання. Однак, дії, які направлені на сплату аліментів відповідачем не виконується, у зв`язку з чим, останній станом на 01.05.2017 року має заборгованість по аліментах в сумарному виразі 40 492,82 грн.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач, як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не має бажання спілкуватися з донькою, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 164 Сімейного кодексу України, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 червня 2017 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 відкрито провадження у справі.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справа надійшла в провадження судді Сороки О.В.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, наполягала на позбавленні відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , також у свій промові зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідача не суперечить інтересам дитини, яку батько не хоче знати, ніколи з нею не спілкується, навіть не вітається, принижує, не сплачує аліменти. В подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.109).

Відповідач відзив на позов не подав, в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що заборгованість по аліментах виникла через відсутність роботи, з дочкою дійсно не спілкується, вважає, що матір дитини негативно впливає на їх стосунки. В подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.110).

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконкому Новомосковської міської ради Ковтун В.В., в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги позивача підтримують.

В судовому засіданні, в присутності психолога, була з`ясовано думка самої дитини з питання позбавлення батьківських прав її батька. Так, неповнолітня ОСОБА_3 зазначила, що не хоче спілкуватися з батьком, оскільки він досить тривалий час не цікавився її особистим життям та не спілкувався з нею. Дівчинка згадувала про те, що коли вона була у першому класі батько вигнав їх з мамою з дому, весь цей час він уникав з нею зустрічей, навіть були випадки, коли зустрічалися на одній вулиці, то не віталися. Її вихованням займається лише мати, вона розуміє, що мама просить позбавити її батька батьківських прав відносно неї. Також зазначила, що у разі позбавлення батьківських прав, вона зможе поїхати за кордон без згоди батька, оскільки вона веде активний спосіб життя, займається у танцювальному гуртку, разом з яким виїжджає за межі України на різні фестивалі, змагання, тощо.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до свідоцтва про одруження (а.с.6), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2002 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року шлюб між ними було розірвано (а.с.8).

Суду подано копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), її батьками значаться сторони по справі.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 навчається у НВК «Загальноосвітній навчальний заклад №1» (а.с.29), характеризується за місцем навчання як старанна, працьовита, відповідальна, активна учениця. Вихованням доньки займається її мама ОСОБА_1 , яка постійно цікавиться справами ОСОБА_7 у школі, часто телефонує, приходить до школи, відвідує батьківські збори. Завдяки матері, ОСОБА_8 має усе необхідне для навчання та всебічного розвитку. Стосунки між донькою та матір`ю довірливі.

Також ОСОБА_9 відвідує позашкільний хореографічний колектив сучасного танцю «Грація» НМБК ім. О.Гончара, де характеризуються лише з позитивної сторони, при участі у змаганнях та потребах творчого колективу, підтримку дівчинки здійснює лише мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_7 участі у житті та позашкільному розвиту не приймає (а.с.26,31).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2005 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття (а.с. 9).

Однак, згідно розрахунку заборгованості Новомосковського МР ВДВС станом на 01.05.2017 року загальна сума заборгованості по аліментам становить 40 492,82 грн. (а.с. 14), що свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_2 від встановленого рішенням суду обов`язку щодо утримання неповнолітньої доньки.

При цьому, відповідач має постійне місце роботи, про що свідчить довідка про доходи, видана 21.08.2017 року КП «Новомосковськтеплоенерго» (а.с.32), дохід якого дозволяє сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, жодного доказу протилежного, в силу ст. 81 ЦПК України, відповідачем до суду не подано.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суду подано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.51-53), у відповідності до якого спеціалістами служби у справах дітей, серед іншого, були встановлені наступні обставини.

Так, у своїх поясненнях від 08.08.2017 року ОСОБА_2 вказує, що не спілкується з дочкою з 2011 року та не бере участі у її вихованні, з того часу він жодного разу не вітав доньку з днем народження чи іншими святами, не цікавився її успіхами в школі, матеріально дитину не утримував.

Відповідно до інформації навчального закладу, в якому навчається дитина, мати приділяє належну увагу вихованню дитини, постійно цікавиться успішністю доньки, бере активну участь в житті класу. Впродовж навчання батько ОСОБА_7 батьківських зборів не відвідував, її успіхами в школі не цікавився.

Відповідно до довідки КНП «НМЦП ПМСД» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває під медичним спостереженням у сімейного лікаря, проходить медичні обстеження виключно під супроводом матері, яка виконує рекомендації лікаря.

На засіданні комісії була заслухана думка самої дитини з питання позбавлення батьківських прав її батька. На думку спеціаліста, Яна реально оцінює ситуацію, яка склалася у сім`ї. Стосунки дівчинки з батьком загострені, дитина не бажає спілкуватися з батьком через його поведінку та почуває себе некомфортно при випадкових зустрічах із ним. ОСОБА_8 бажає витіснити зі свого життя батька, який не є для неї членом сім`ї. Для неї найбільш близькою та найбільш значимою людиною є мама, до якої вона звертається за порадою, допомогою та підтримкою. Неповнолітня повідомила, що батько не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її здоров`ям та навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу не надає жодної матеріальної допомоги.

За таких обставин повноважний орган опіки та піклування вважає, що таке відношення ОСОБА_2 до своєї рідної дитини негативно позначається на самоствердження дитини як молодої особистості та спричиняє їй душевні переживання, і тому вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами і до цього часу, всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України, виконує позивач, відповідач свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а дитина фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю однієї матері.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Як зазначила, неповнолітня ОСОБА_6 , вона має намір тимчасово виїжджати разом мамою або із позашкільними творчими колективами за кордон, однак за відсутності нотаріальної згоди батька, позбавлена такої можливості.

В даному випадку суд погоджуються з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством.

Аналізуючи викладене, враховуючи думку самої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача понесені нею, документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 89, 141, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.