Справа № 209/1287/19
Провадження № 2/209/893/19
26 червня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку вона набула на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 1033. 24 квітня 2000 року БТІ зареєструвало за нею право власності на придбану квартиру, яка складається із трьох ізольованих кімнат, має житлову площу 38,2 кв.м. та загальну площу 68,3 кв.м. Вона стала мешкати у цій квартирі з моменту її придбання та зареєструвалася у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_2 , відомості про якого були внесені до особового рахунку на спірну квартиру. 12 листопада 2002 року вона розірвала шлюб із батьком свого сина - ОСОБА_3 , якого рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 березня 2008 року було визнано померлим. У 2005 році вона разом з малолітнім сином ОСОБА_2 виїхала до Греції, де в подальшому отримала дозвіл на роботу, а також отримала для себе та для сина дозвіл на проживання в цій країні. Вона та син проживають у Греції на протязі 14 років, і всі їх майбутні плани пов`язані із цією країною. В теперішній час син закінчує школу у Грецькій Республіці та має намір вступити до вищого навчального закладу в цій країні. Вона бажає розпорядитися належною їй на праві власності квартирою по АДРЕСА_1 . Проте, через реєстрацію сина у квартирі, вона позбавлена можливості розпорядитися нерухомим майном, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав власника нерухомого майна щодо розпорядження майном. Посилаючись на статті 391, 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача, її представника та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 01 квітня 2000 року, укладеним між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як продавцями, та ОСОБА_1 , як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 1033 (а.с. 19). 24 квітня 2000 року Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації зареєструвала за позивачем право власності на цю квартиру, що підтверджується відповідним записом на договорі купівлі-продажу квартири (а.с. 19 оберт).
Зазначена квартира складається із трьох ізольованих кімнат, має житлову площу 38,2 кв.м. та загальну площу 68,3 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с. 20-21).
Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/8206 від 08 квітня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 24), особовий рахунок на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відкритий на ім`я позивача ОСОБА_1 , яка разом з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у цій квартирі. У графі «Родинні відносини» вказано, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та зареєстрований у квартирі з 17 лютого 2004 року. Те, що відповідач є сином позивача також підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (а.с. 15).
В заявленому позові позивач стверджувала, що у 2005 році вона разом з сином ОСОБА_2 , який на той час був малолітньою дитиною, виїхала до Греції. Вони постійно мешкають у Греції, отримали дозвіл на проживання та роботу у цій країні. Зазначене позивачем підтверджується копіями закордонних паспортів позивача та відповідача з відмітками про прийняття на консульський облік в Посольстві України в Грецькій Республіці (а.с. 13, 16-17).
Згідно актів про непроживання від 31 липня 2018 року та від 08 квітня 2019 року, що складені на підставі свідчень мешканців квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ОСОБА_8 ), квартири АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_5 по АДРЕСА_6 , та затверджені директором КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 22, 23), відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 з 2005 року по теперішній час.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , не проживає у спірній квартирі більше одного року, будь-які угоди між ним та власником квартири не укладалися.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла чи законом .
У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд вважає доведеним, що реєстрація відповідача у спірній квартирі та наявність відомостей про нього в особовому рахунку на квартиру, істотно ущемляє права позивача, як власника, бо ОСОБА_1 не має можливості на свій розсуд розпорядитися належним їй нерухомим майном: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, як член сім`ї власника житла, втратив право користування житловим приміщенням в належній позивачу на праві власності квартирі по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою та зняття його з реєстрації по цій квартирі, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, а також для виключення відомостей про нього із особового рахунку на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку та виключення відомостей про нього із особового рахунку на вказану квартиру.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.