ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1832/17 Номер провадження 22-ц/814/2213/19Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року, ухвалене суддею Дем`янченком С.М.,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до місцевого суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до кредитного договору №014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", було надано ОСОБА_3 кредит у вигляді невідновлюванної кредитної лінії з лімітом 19300,00 дол. США строком до 22.09.2025 року із сплатою 12,5% річних.

Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором.

У забезпечення належного виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору укладено Договори поруки №014/0040/74/31293-1, №014/0040/74/31293-2, №014/0040/74/31293-3 від 22.09.2005 року згідно яких ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати за зобов`язанням Боржника, що виникають з умов вищезазначеного Кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Сторони вищезазначених договорів визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, сплату відсотків за його користування та неустойки ( п. 2.1. та п. 3.1. вищезазначених Договорів поруки).

Відповідачем ОСОБА_3 не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється місячна сплата кредиту, в зв`язку з чим станом на 11.07.2017 р. заборгованість по кредиту становить 14 168,70 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 368 445,35 гривень), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 390,01 дол. США (в еквіваленті за - курсом НБУ на дату розрахунку 36 146,06 гривень).

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» достроково заборгованість за кредитним договором №014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року, у сумі 16 035,08 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 416979,02 гривень), у тому числі: заборгованість за кредитом - 14 168,70 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 368 445,35 гривень), в тому числі прострочену заборгованість за кредитом 1 390,01 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 36 146,06 гривень); заборгованість по сплаті відсотків - 1 866,38 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 48 533,67 гривень), в тому числі прострочену заборгованість за відсотками 1 777,06 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 46 210,98 гривень) та судові витрати.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» достроково заборгованість за кредитним договором №014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року, у сумі 416979 (чотириста шістнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 02 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 368 445 (триста шістдесят вісім тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 35 коп., в тому числі прострочену заборгованість за кредитом в сумі 36 146 (тридцять шість тисяч сто сорок шість) гривень 6 коп., заборгованість по сплаті відсотків в сумі 48533 (сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять три) гривень 67 коп., в тому числі прострочену заборгованість за відсотками в сумі 46 210 (сорок шість тисяч двісті десять) гривень 98 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в рівних частках сплачений судовий збір в сумі 6254 (шість тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 69 коп., по 1563 ( одна тисяча п`ятсот шістдесят три) грн. 67 коп. з кожного.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась відповідач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, прохає скасувати рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, ухвалити нове рішення у цій частині про відмову у позові банку до поручителів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що банк не погодив з нею та іншими поручителями додаткову угоду від 19.04.2007 року до кредитного договору від 22.09.2005 р. в частині збільшення розміру процентної ставки до 13,85 % річних, що передбачає збільшення солідарної відповідальності поручителів за вказаним кредитним договором, та вказана ставка була застосована позивачем з 29.10.2012 р.

Вважає, що 19.04.2007 р. всі договори поруки, укладені в забезпечення виконання кредитного договору припинено, а позовні вимоги до поручителів є безпідставними та протиправними.

Також вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинена з 30.10.2016 р., оскільки реалізувати своє право до поручителів позивач мав право протягом шести місяців з моменту прострочення ОСОБА_3 повернення чергової частини позики, враховуючи, що останній платіж був здійснений ним 29.04.2016 року.

25.09.2019 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року, з аналогічних підстав та мотивів, яка прийнята до спільного розгляду з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.10.2019 р.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу, які надійшли до апеляційного суду 06.09.2019 р., представник позивача адвокат Гапон О.Я. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 15.10.2019 року, представник банку Дьоміна Н.Ю. також прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а рішення суду першої інстанції без змін, яке вважає законним та обґрунтованим.

22.10.2019 р. до апеляційного суду надійшли відповіді на відзив від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких останні прохають задовольнити їх апеляційну скаргу та скасувати рішення місцевого суду.

За змістом ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідях на відзив, що надійшли до апеляційного суду 22.10.2019 р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прохали розглянути справу без їх участі.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.09.2005 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді невідновлюванної кредитної лінії з лімітом 19 300,00 дол. США строком до 22.09.2025 року із сплатою 12,5% річних (а.с.24-25).

Додатковою угодою № 014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року доповнено розділ 5 кредитного договору наступного змісту: Позичальник зобов`язується протягом 90 календарних днів з дати укладення договору надати кредитору копію угоди про надання часткової компенсації укладеної з державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву. В разі невиконання умов цього договору процентна ставка за договором встановлюється в розмір 15.5 % річних з дати укладення кредитного договору ( а.с.29).

Додатковою угодою №014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року доповнено пункт 7.2.7 розділу "позичальник має право" викладено в наступній редакції: здійснювати дострокове погашення кредиту після 3 років дії цього договору ( а.с.30).

Додатковою угодою від 03.11.2005 року п. 1.4.1 розділу "предмет договору" викладено в наступній редакції процентна ставка за користування кредитом складає 10.5 % річних ( а.с.31).

Додатковою угодою від 10.05.2006 року до кредитного договору сторони дійшли згоди викласти: встановити відсоткову ставку в розмірі 10.0% ( а.с.32).

Додатковою угодою №014/0040/74/31293-4 від 19.04.2007 року до кредитного договору Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом складає 8,85% річних ( а.с.33-34).

Додатковою угодою №2 від 05.01.2009 року до Кредитного договору, Сторони домовились з 16.01.2009 року зменшити відсоткову ставку до 2,85% річних строком на 12 місяців ( а.с.35).

Додатковою угодою №014/0040/74/31293/81-1-0-00/2998 від 03.12.2012 року до Кредитного договору, відповідно до якої встановлено відсоткову ставку в розмірі 8,85% річних з моменту підписання даного Договору (а.с.37).

Додатковою угодою №014/0040/74/31293/81-1-0-00/6679 від 24.12.2013 року до Кредитного договору встановлено відсоткову ставку в розмірі 8,85% річних ( а.с.44).

У забезпечення належного виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору укладено Договори поруки №014/0040/74/31293-1, №014/0040/74/31293-2, №014/0040/74/31293-3 від 22.09.2005 року, згідно яких, відповідно, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати за зобов`язанням Боржника, що виникають з умов вищезазначеного Кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Сторони вищезазначених договорів визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, сплату відсотків за його користування та неустойки, на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 554 ЦК України.

Днем виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість боржника вважається день закінчення строку надання кредиту за кредитним договором, в тому числі і з урахуванням пролонгації.

Сторони договору встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання.

Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України) (п. 2.1., п. 3.1, п. 3.2, 4.1. вищезазначених Договорів поруки) (том 1 а.с. 50-53).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснено 29.04.2016 року (а.с. 17).

28.07.2017 року позивачем на адресу ОСОБА_3 направлено вимогу від 19.07.2017 року за № 114/5-100638 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року, в якій зазначено, що банк вимагає протягом не більш ніж 60 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору, а саме: 14168,70 доларів США - заборгованість по сумі кредиту 1777,06 доларів США - заборгованість за процентами; розраховану пеню, розмір якої буде повідомлено в банку (а.с. 56).

Дана вимога боржником не отримана та повернута поштовим відділенням до банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 57-58).

28.07.2017 року позивачем на адресу ОСОБА_3 направлено аналогічну за змістом вимогу від 21.07.2017 року № 114/5-100747 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року, яка отримана боржником 02.08.2017 р. (а.с. 54, 55).

Також Банком на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу від 19.07.2017 р. № 114/5-100640 про виконання грошових зобов`язань за договором поруки, в якій банк повідомив останню, що позичальник припинив належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого його прострочена заборгованість складає: 1390,01 доларів США - прострочений кредит; 1777,06 доларів США - заборгованість за процентами; розрахована пеня, суму якої буде повідомлено на відділенні банку. Запропоновано терміново, але в будь-яком уразі не пізніше 5-ти банківських днів з дати отримання цієї вимоги банку погасити вищезазначену заборгованість шляхом переказу грошових коштів на рахунки банку.

Дана вимога боржником не отримана та повернута поштовим відділенням до банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 59-61).

Аналогічна за змістом вимога від 19.07.2017 року № 114/5-100639 направлена ОСОБА_2 28.07.2017 р. та повернута без вручення поштовим відділенням до банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 59-61).

Крім того, Банком на адресу ОСОБА_5 направлено вимогу від 28.11.2017 р. № 114/5-107999 про виконання грошових зобов`язань за договором поруки, в якій банк повідомив останнього, що позичальник припинив належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого його прострочена заборгованість складає: 1390,01 доларів США - прострочений кредит; 1866,38 доларів США - заборгованість за процентами; розрахована пеня, суму якої буде повідомлено на відділенні банку. Запропоновано терміново, але в будь-яком уразі не пізніше 5-ти банківських днів з дати отримання цієї вимоги банку погасити вищезазначену заборгованість шляхом переказу грошових коштів на рахунки банку (т. 1 а.с. 62-63).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, за ним утворилась заборгованість, яка відповідно наданого банком розрахунку станом на 11.07.2017 року складає 14168,70 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 368 445,35 гривень), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 390,01 дол. США (в еквіваленті за - курсом НБУ на дату розрахунку - 36 146,06 гривень (том 1 а.с.11-17).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконує умови кредитного договору, не сплачує основний борг згідно графіка погашення кредиту, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у вищевказаній сумі.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України та умов договору поруки відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як поручителі несуть солідарну відповідальність з відповідачем ОСОБА_3 перед позивачем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позову банку, місцевий суд прийшов до висновку про стягнення вказаної суми боргу як з позичальника, так і поручителів у солідарному порядку.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України, договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що перед укладанням та підписанням Кредитного договору позичальник ОСОБА_3 звернувся із заявою-анкетою на отримання Кредиту, та своїм підписом засвідчив, що ознайомлений в письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета, для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки запропонованих схем Кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо. Зміст умов кредитування зрозумілий, з діючим законодавством України, що регламентує відносини контрагентів відповідних правовідносин ознайомлений.

Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2 Кредитного договору шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника .

Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів за фактичне користування кредиту щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на рахунки, визначені кредитним договором.

Також, п. 5.5. та п. 6.5 Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання або належного виконання позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, Кредитор має право достроково вимагати стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язаний виконати вимогу Кредитора.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню, в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення ( п. 9.1 Кредитного договору).

Кредитор вправі достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов договору (п. 6.5 Кредитного договору). Сплата позичальником штрафів та пені, не звільняє позичальника від повного виконання умов Кредитного договору та Договорів забезпечення ( п. 13.9 Кредитного договору).

Вірно встановивши вищевказані обставини та на підставі наведених правових норм суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору № 014/0040/74/31293 від 22.09.2005 року за ним утворилась заборгованість, яка згідно наданого банком розрахунку станом на 11.07.2017 року складає 14168,70 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 368 445,35 гривень), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 390,01 дол. США (в еквіваленті за - курсом НБУ на дату розрахунку - 36 146,06 гривень (том 1 а.с.11-17).

Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Як вказувалося вище, у забезпечення належного виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору позивачем 22.09.2005 року укладено з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 договори поруки №014/0040/74/31293-1, №014/0040/74/31293-2, №014/0040/74/31293-3, відповідно, згідно яких вказані особи на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати за зобов`язанням Боржника, що виникають з умов вищезазначеного Кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Сторони вищезазначених договорів визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, сплату відсотків за його користування та неустойки, на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч. ч. 1,2 ст. 554 ЦК України.

Днем виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість боржника вважається день закінчення строку надання кредиту за кредитним договором, в тому числі і з урахуванням пролонгації.

Сторони договору встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання.

Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України) (п. 2.1., п. 3.1, п. 3.2, 4.1. вищезазначених Договорів поруки) (том 1 а.с. 50-53).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53 цс 14 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-623 цс 17.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Враховуючи те, що кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_3 , передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком погашення кредиту та процентів), а за договорами поруки відповідальність поручителів установлена у такому ж розмірі, у такий строк і в такому порядку, як у кредитному договорі; позивач мав право пред`явити вимогу до поручителів у межах шести місяців за кожним місячним платежем.

Як вказувалося вище, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором здійснено 29.04.2016 року (а.с. 17), після чого ОСОБА_3 припинив здійснювати погашення заборгованості.

За таких обставин, з позовом до поручителів позивач мав право звернутися протягом шести місяцівз моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, а саме з 15.05.2016 року по 15.11.2016 року. Між тим, з даним позовом банк звернувся 27.12.2017 року, поза межами вказаного строку.

Як визначено ст. 352 ЦПК України, правом на оскарження в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково наділені учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11.05.2019 року була подана ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала скасувати рішення місцевого суду повністю та відмовити в задоволені позову банку до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5

25.09.2019 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до вказаної апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року, з аналогічних підстав та мотивів, яка прийнята до спільного розгляду з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.10.2019 р.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_5 , який є поручителем за договором поруки № 014/0040/74/31293-2 від 22.09.2005 року, укладеним з позивачем,не подавав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції та не звертався з заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Як і не надавав ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 повноважень на представлення його інтересів у суді апеляційної інстанції, в тому числі на подання апеляційної скарги.

Тому відсутні підстави для визнання припиненою поруки за договором № 014/0040/74/31293-2, укладеним 22.09.2005 рокуміж ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 , а також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги в цій частині.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , який приєднався до неї, серед іншого, вказували, що укладення між банком та ОСОБА_3 додаткової угоди від 19.04.2007 року до кредитного договору без годи поручителів стосовно підвищення процентної ставки до 13,85 % та її застосування позивачем з 29.10.2012 р. призвело до збільшення солідарної відповідальності поручителів.

Разом з тим, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок укладення вказаної додаткової угоди дійсно було збільшено обсяг відповідальності поручителів, відповідачами судам не надано. Клопотань про призначення відповідної судової експертизи щодо розміру заборгованості за кредитним договором з урахуванням додаткової угоди від 19.04.2007 року відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судах не заявлялося.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цій частині на увагу колегії суддів не заслуговують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,скасування рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. З ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь позивача в рівних частинах у сумі 6254 (шість тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 69 коп., по 3127,35 грн. ( три тисячі сто двадцять сім гривень 35 копійок ) з кожного.

В іншій частині рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року залишається колегією суддів без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року скасувати в частині задоволених позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в рівних частках сплачений судовий збір в сумі 6254 (шість тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 69 коп., по 3127,35 грн. ( три тисячі сто двадцять сім гривень 35 копійок ) з кожного.

В іншій частині рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук