справа № 489/1006/19 провадження №2/489/1099/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що є власником вказаного будинку, в якому зареєстровані відповідачі у справі, які в будинку фактично ніколи не проживали і де проживають на сьогоднішній день взагалі не відомо. Звернення до суду з даним позовом пов`язане з тим, що позивач, як власник спірного будинку, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що за адресою її нерухомого майна зареєстровано відповідачів.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 16.10.2019 08:10 годину, сторони повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у наданій до суду письмовій заяві просила розглядати справу без її участі та проти заявлених позовних вимог не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_4 причини неявки суду не повідомила та відзиву не надала.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд приходить до наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору дарування від 06.03.2018, зареєстрованого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Міхняєвою А.А., ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що також підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4

Актом про непроживання від 18.02.2019, засвідченого сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 не проживають з листопада 2011 року.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене, оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи, що відповідачі у будинку АДРЕСА_1 не проживають, участі в утримані житла не приймають, комунальні платежі не сплачують, що перешкоджає позивачу у здійсненні прав на нерухоме майно, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним будинком підлягають задоволенню.

У зв`язку із визнанням відповідачем ОСОБА_2 позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду з даним позовом.

Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідачів.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду за квитанцією № 19588078 від 21.02.2019, що складає 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Повний текст судового рішення складено 28.10.2019.

Суддя І.В.Коваленко