Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 377/424/17

провадження № 61-14378св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпраці у Київській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на рішення Апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Березовенко Р. В., Лівінського С. В.,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - ДСП «Чорнобильський спецкомбінат»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпраці у Київській області (далі - ГУ Держпраці у Київській області), з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути:

- недоотриманий заробіток за період від 01 березня 2011 року до 19 лютого 2017 року в сумі 12 081, 41 грн;

- недоотриману матеріальну допомогу на оздоровлення за 2012, 2015, 2017 роки в сумі 6 709,00 грн;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні від 20лютого 2017 року до 05 вересня 2017 року на суму 78 728,92 грн;

- незаконно утримані кошти із заробітної плати за корпоративний мобільний зв`язок від листопада 2011 року до січня 2017 року в сумі 9 223,01 грн;

- компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на суму 11 504,71 грн;

- компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на суму 1 961,54 грн;

- компенсацію моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн;

- судові витрати з оплати судового збору на суму 640,00 грн;

- середній заробіток за один місяць на суму 12 593 грн 70 коп та допустити рішення суду в цій частині до негайного виконання.

Позов обґрунтовно тим, що відповідач ухиляється від виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, яка набрала законної сили. Цією постановою встановлено, що посадовий оклад позивача від 01 березня2011 року обчислений неправильно, наслідком чого є неправильна виплата заробітної плати, премії, відпускних тощо.

У період від 2011 року формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівникам підприємства проводилося на основі тарифної ставки робітника 1-го розряду, яка встановлена на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи, а необхідно було забезпечити дотримання вимог розділу 4 «Зобов`язання з питань оплати праці та захисту її виплати» Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009 - 2010 роки (продовженої на 2011 - 2012 роки) щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки (окладу) робітника 1-го розряду на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого відповідно до законодавства.

Крім того, всупереч вимог чинних колективних договорів ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» у 2012 та 2017 роках їй при наданні відпусток виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі однієї замість двох мінімальних заробітних плат, а у 2015 році - не виплачено.

Вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач обґрунтовувала тим, що при звільненні їй не надано довідку про заробітну плату за два останні місяці роботи, тому відповідно до пункту 2 частини третьої Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, вона самостійнообчислила суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з нарахованої заробітної плати за жовтень та листопад 2016 року.

Вимогу про стягнення незаконно утриманих коштів із заробітної плати за корпоративний мобільний зв`язок за період з листопада 2011 року по січень 2017 року у сумі 9 223,01 грн обґрунтовувала тим, що відповідач без законних підстав, передбачених статтями 127, 128 КЗпП України та статтею 26 Закону України «Про оплату праці», проводив утримання із заробітної плати, а також з перевищенням 20%, що вбачається із розрахункових листків.

Вимогу про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати обгрунтувала посиланням на положення Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» та надані нею розрахунки із застосуванням індексу споживчих цін за період невиплати доходу від 01 квітня 2011 року до 30 квітня 2017 року.

Відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн зумовлено тим, що через невиплату заробітної плати вона зазнала моральних страждань, у неї відбулося порушення звичайного укладу життя, нормальних життєвих зв`язків та зниження рівня життя і медичного забезпечення, що потребує додаткових зусиль для організації її життя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 05 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_1 незаконно утримані у січні 2017 року кошти за користування корпоративним мобільним зв`язком на суму 1 123, 93 грн, компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за грудень 2014 року на суму 556,09 грн, всього 1 680,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення мотивовано недоведеністю позовних вимог у частині відмови у позові.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково.

Стягнуто зДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату у період з 01 березня 2011 року до 19 лютого 2017 року у розмірі 12 081,41 грн; недоотриману матеріальну допомогу на оздоровлення за 2012, 2015, 2017 роки урозмірі 6 709,00 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20 лютого 2017 року до 05 вересня 2017 року у сумі 78 728,92 грн; незаконно утримані кошти із заробітної плати за корпоративний мобільний зв`язок з листопада 2011 року до січня 2017 року урозмірі 8 099,08 грн; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 12 910,16 грн. Стягнуто з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на користь ОСОБА_1 3 618,02 грн судових витрат.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

30 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ДСП «Чорнобильський спецкомбінат».

У березні 2018 року справу з матеріалами касаційного оскарження передано до Верховного Суду.

25 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду вказану справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що перевірка Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області від 05 квітня 2012 року та її припис від 05 квітня 2012 року № 10-04-039/14-4 проводилася вибірковим шляхом у розрізі формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат». Ні у приписі Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області,ні в акті перевірки не зазначено, що позивачу неправильно встановлено посадовий оклад і неправильно виплачено заробітну плату.

Постанова Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 214 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2015 року, на яку посилається позивач, не зобов`язує відповідача до будь - яких дій та судами не встановлено, що заробітну плату позивачу визначено неправильно.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року у справі № 3-1059/2012 звільнено керівника ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від адміністративної відповідальності та встановлено, що мінімальні розміри тарифних ставок працівників зони відчуження згідно з додатком 22 до Галузевої угоди збільшені на 20%, тобто є завищеними, а норма пункту 4.1.4 Галузевої угоди на підприємствах зони відчуження не повинна застосовуватися.

Вишгородська об`єднана державна фінансова інспекція встановила завищення посадових окладів у працівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» за 2011 рік та січень 2012 року, що підтверджено постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2012 року у справі № 2а-2934/12/1070.

Розмір мінімального окладу та максимального окладу схеми посадового окладу працівника названих посад до змін та після змін до Галузевої угоди залишався однаковим.

Розрахунок позивача (т. 1, а. с. 61), на який посилається суд апеляційної інстанції як на доказ, не відповідає дійсності, оскільки коефіцієнти співвідношень місячних посадових окладів керівників до мінімального розміру тарифної ставки робітника першого розряду розраховані позивачем на період, що є неправильним, і в такому розміри коефіцієнти не визначені ні в додатку 5 до Галузевої угоди на 2009 - 2010 роки, ні в додатку 22 таблиці 2 до Галузевої угоди на 2011 - 2012 роки. Отже, розрахунки позивача не відповідають нормам Галузевої угоди.

Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення є додатковою соціальною гарантією і розмір виплат може бути як збільшений, так і зменшений трудовим колективом залежно від результатів господарської діяльності та фінансового становища підприємства.

Пунктом 1.6 колективних договорів від 16 лютого 2012 року та 12 серпня 2015 року визначено, якщо внесення змін та доповнень до договору поліпшують раніше чинні норми та положення договору, рішення про запровадження цих змін приймається спільним рішенням уповноваженого власника та спільного представницького орану. У всіх інших випадках пропозиції сторін про внесення змін та доповнень до договору, після проведення попередніх консультацій і переговорів, виносяться на схвалення загальних зборів конференції для прийняття остаточного рішення.

Судом не враховано вимоги пункту 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.

Суд апеляційної інстанції не навів розрахунків, з яких він виходив при визначенні сум, які підлягають стягненню.

Згідно з пунктом 1 Правил користування службовим корпоративним стільниковим зв`язком (далі - Правила) передбачено, що мобільні телефони службового зв`язку корпоративної мережі зони відчуження призначені для ведення службових розмов з абонентами корпоративної мережі, а також при виникненні службової необхідності чи в разі виникнення надзвичайних ситуацій - абонентами мережі «Київстар GSM» та інших операторів.

Заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу

У запереченні на касаційну скаргу позивач просить її відхилити і залишити судове рішення без змін.

Зазначає, що у рішенні суду апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Касаційна скарга не містить доводів, які б вказували на незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду. Механізм формування тарифних сіток (окладів) на підприємстві є однаковий для всіх працівників, тому акт і припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області стосуються всіх без винятку працівників підприємства, та винесено на законних підставах, що відображено в постанові Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2-12 року, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2015 року.

Спільні рішення, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, не можуть відмінити раніше чинні норми та положення договору в сторону погіршення, трудовий колектив не має права відмінити наказ генерального директора.

Доводи касаційної скарги щодо стягнення незаконно утримуваних коштів із заробітної плати за користування корпоративним мобільним зв`язком не заслуговують на увагу, оскільки відповідач протягом 2011 - 2017 років без законних підстав утримував із заробітної плати позивача кошти без її письмової заяви про згоду на відрахування коштів.

До касаційної скарги надано недостовірні документи про підтвердження повноважень посадової особи, якою є генеральний директор відповідача ОСОБА_2 , оскільки судовими рішеннями від 10 лютого 2017 року, 15 березня 2017 року останній відсторонений від займаної посади.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом першої інстанцій встановлено, що наказом від 16 лютого 2009 року № 27 ОСОБА_1 . прийнято на роботу в Державне спеціалізоване науково-виробниче підприємство «Чорнобильський радіекологічний центр» тимчасово на 1 рік на умовах контракту на посаду юрисконсульта (т. 2, а. с.17).

Наказом від 03 серпня 2009 року № 172 о/с ОСОБА_1 переведено на посаду юрисконсульта 1 категорії (т. 2, а. с. 18).

Наказом № 23 о/с від 16 лютого 2010 року № 23 о/с позивача переведено на посаду провідного юрисконсульта (т. 2, а. с. 19).

Наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 01 березня 2011 року № 8-о/с позивач зарахована з 01 березня 2011 року до спискового складу цього підприємства із збереженням попередніх умов праці по структурному підрозділу «Екоцентр» у зв`язку з реорганізацією (т. 2, а. с. 20- 25).

Наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 31 травня 2011 року № 571-ос позивача переведено з 01 травня 2011 року на посаду начальника юридичного відділу (т. 2, а. с. 26).

Наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 29 листопада 2016 року № 778-ос ОСОБА_1 звільнено з роботи 19 лютого 2017 року за угодою сторін на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Перед звільненням позивачу надано додаткову відпустку як одинокій матері за 2011-2016 роки на 60 календарних днів на період з 30листопада 2016 року по 30 січня 2017 року; щорічну відпустку на 20 календарних днів на період з 31 січня 2017 року по 19 лютого 2017 року. Останній день відпустки - 19 лютого 2017 року вважати датою звільнення (т. 2, а. с. 27).

29 березня 2017 року ОСОБА_1 надіслала до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» заяву про неповний розрахунок при звільненні, яку підприємство отримало 04 квітня 2017 року.

У заяві з посиланням на ухилення підприємства від виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, Колективного договору та порушення вимог статті 116 КЗпП України просила здійснити перерахунок посадового окладу та виплатити кошти, починаючи з 2011 року; здійснити перерахунок та виплатити недоотримані премії, відпускні, лікарняні, тощо,починаючи з 2011 року; здійснити перерахунок та виплатити премію за жовтень 2011 року, яку обчислено неправильно(наказ № 483-к від 04 жовтня 2011 року); здійснити донарахування та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з Колективним договором; виплатити середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку (т. 1, а. с.15 - 16).

Згідно із листом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 27 квітня 2017 року вих. №213-1205, адресованого ОСОБА_1 , підприємство задовольнило її заяву в частині перерахунку та виплати премії за жовтень 2011 року відповідно до наказу від 04 жовтня 2011 року № 483-к та просило повідомити спосіб виплати донарахованої суми премії 57,00 грн. У частині перерахунку та виплати посадового окладу, премії, відпускних, лікарняних, починаючи з 2011 року на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року та донарахування матеріальної допомоги на оздоровлення згідно з Колективним договором за 2012 - 2015 роки у задоволенні заяви відмовлено, оскільки при звільненні всі належні від підприємства кошти їй виплачено (т. 1, а. с. 17 - 18).

У письмовому поясненні суду першої інстанції відповідач повідомив, що згідно із зазначеним наказом позивачу нараховано та виплачено грошову премію за жовтень 2011 року в розмірі 50% посадового окладу у сумі 2 193,50 грн. За її заявою щодо неповного розрахунку проведено перевірку, під час якої виявлено помилку, а саме - не донараховано 57,00 грн премії. Бухгалтерією при нарахуванні премії було помилково застосовано посадовий оклад позивача у розмірі 4 387,00 грн, який їй встановлено до 30 вересня 2011 року, а з 01 жовтня 2011 року його підвищено до 4 215,00 грн. Знаючи про цю помилку із розрахункових листків, позивач не зверталася щодо донарахування, тобто свідомо замовчувала цей факт до звільнення з роботи. Донараховану суму 47,88 грн (після утримання ПДФО, військового збору) їй перераховано на вказаний нею картковий рахунок 19 квітня 2017 року.

Згідно з актом перевірки № 10-04-039/14 дотримання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 05 квітня 2012 року державним інспектором праці Київської області Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області було проведено перевірку на ДСП «Чорнобильський спецкомбінат». Перевіркою встановлено, що підприємство перебуває в сфері дії Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009 - 2010 роки (дію угоди продовжено на 2011 - 2012 роки зі змінами, зареєстрованими у Мінпраці 05 вересня 2011 року за № 47. У порушення умов Колективного договору та пункту 4.1.4. Галузевої угоди, в період травень 2011 - березень 2012 року формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» проводилось на основі тарифної ставки робітника 1-го розряду, яка була установлена на рівні лише прожиткового мінімуму для працездатної особи. Вказаними діями порушено роботодавцем вимоги статей 96, 97 КЗпП України та безпідставно занижено розміри заробітної плати працівників (т. 2, а. с.197 - 201).

05 квітня 2012 року державний інспектор праці за результатами перевірки вніс на ім`я генерального директора ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» ОСОБА_6. припис № 10-04-039/14-14, згідно з пунктом 1 якого приписав забезпечити дотримання вимог розділу 4 «Зобов`язання з питань оплати праці та захисту її виплати» Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009 - 2010 роки (продовженої на 2011 - 2012 роки), зокрема, пункт 4.1.4. Галузевої угоди щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки (окладу) працівника 1-го розряду на рівні не менше 120 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, у строк до 5 травня 2012 року (т. 2, а. с. 202 - 203).

Листом ДСП «ЧСК» від 05 травня 2012 р. на адресу державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області «Про розгляд припису від 05 квітня 2012 року щодо додержання законодавства про працю» підприємство повідомило з наведенням відповідних обґрунтувань про те, що вважає помилковим висновок державного інспектора праці про недотримання вимог розділу 4 Галузевої угоди на 2009 - 2010 роки і не може прийняти припис до виконання, оскільки це призведе до порушення бюджетної дисципліни (т. 2, а. с. 108 - 111, 112 - 114).

Підприємство оскаржило припис у судовому порядку, звернувшись у червні 2012 року до суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області про скасування припису.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року (справа 2а-2869/12/1070), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено (т. 1, а. с. 73 - 79, 80 - 85, 86 - 88).

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 22 травня 2012 року (справа № 3-1059/2012) про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статті 41 КУпАП, Генерального директора ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» ОСОБА_6. за матеріалами Територіальної державної інспекції праці у Київській області про порушення вимог пункту 4.1.4. Галузевої угоди щодо незабезпечення дотримання розміру тарифної ставки (окладу) робітника 1-го розряду на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму для працездатних осіб ОСОБА_6. звільнено від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 41 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та закрито провадження у справі (т. 2, а. с. 115).

Підприємство не змінювало тарифну ставку (посадовий оклад) робітника 1-го розряду у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що виконало вимоги пункту 4.1.4. Галузевої угоди шляхом збільшення на 20% міжкваліфікаційних співвідношень мінімальних місячних посадових окладів (тарифних ставок) і мінімального розміру тарифної ставки (окладу) робітника 1-го розряду, посилаючись на те, що інакше буде порушено бюджетну дисципліну (т. 2, а. с. 108 - 111, 112 - 114).

Неоспорювані суми, належні позивачу при звільненні, були виплачені їй з додержанням вимог статті 116 КЗпП України.

Згідно з Витягом з протоколу конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року у зв`язку з обмеженим бюджетним фінансуванням видатків на заробітну плату по програмі 3202110 в 2012 році було постановлено припинити нарахування та виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2012 рік (т. 2, а. с. 154).

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року № 61 постановлено припинити виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення згідно з пунктом 5 додатку 9 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» (т. 2, а. с. 155).

Згідно з Витягом з протоколу конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 24 грудня 2014 року у зв`язку з заборгованістю із першочергових платежів, невизначеністю із обсягами бюджетного фінансування на 2015 рік постановлено призупинити з 1 січня 2015 року нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (т. 2, а. с. 156).

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 24 грудня 2012 року № 21 вирішено призупинити з 1 січня 2015 року нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (т. 2, а. с. 157).

Згідно з Витягом з протоколу конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 12 серпня 2015 року у зв`язку із зменшенням обсягів бюджетних призначень вирішено припинити до 31 грудня 2015 року нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (т. 2, а. с. 158).

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 13 серпня 2015 року № 9, виходячи з наявності коштів на оплату праці на 2015 рік вирішено припинити до кінця 2015 року нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (т. 2, а. с. 159).

Згідно з Витягом з протоколу конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 21 квітня 2015 року у зв`язку із зменшенням обсягів бюджетних призначень та важким фінансовим становищем підприємства вирішено припинити до кінця поточного року виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та виплату премій за результатами господарської діяльності (т. 2, а. с. 160).

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 22 квітня 2015 року № 3, враховуючи зменшення бюджетного фінансування на 2015 рік, що може призвести до скорочення та звільнення значної кількості працівників, вирішено припинити до кінця 2015 року нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та премії за результатами господарської діяльності підприємства (т. 2, а. с. 161).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо застосування пункту 4.1.4 Галузевої угоди між Кабінетом Міністрів України, Всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями на 2008 - 2009 роки

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із статтею 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 5 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон) передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

За змістом частин першої - четвертої статті 96 КЗпП України, частин першої-четвертої статті 6 Закону системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до частини другої статті 97 цього Кодексу форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Статтею 11 Закону передбачено, що мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою.

Відповідно до частин першої, третьої статті 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Угода укладається на національному, галузевому, територіальному рівнях на двосторонній або тристоронній основі: на національному рівні - генеральна угода; на галузевому рівні - галузеві (міжгалузеві) угоди; на територіальному рівні - територіальні угоди.

За змістом статті 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» угодою на національному рівні регулюються основні принципи і норми реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин. Угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо: нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення мінімальних соціальних гарантій, компенсацій, пільг у сфері праці і зайнятості; встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, Всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями на 2008 - 2009 роки, на період до запровадження розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи до 1 січня 2009 року установлено мінімальну тарифну ставку робітника 1-го розряду у виробничій сфері (за винятком бюджетних установ) у розмірі 120 відсотків мінімальної заробітної плати. Визначено передбачити у Законі України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлення розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи з 1 січня 2009 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб». Після запровадження мінімальної заробітної плати в розмірі прожиткового мінімуму на працездатну особу мінімальний розмір тарифної ставки робітника 1 розряду (за винятком бюджетних установ) встановлювати вище за вартісну величину прожиткового мінімуму для працездатної особи, а конкретний розмір визначати у галузевих угодах з урахуванням мінімальних галузевих стандартів оплати праці працівників, умові праці, потреб працівника та витрат на утримання непрацездатних членів його сім`ї (т. 2, а. с.117 - 118).

Згідно з пунктом 4.1.4. Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009 - 2010 роки передбачено, що мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) працівника 1-го розряду встановлюється на рівні не менше ніж 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, а з 01 грудня 2009 року - 120 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законодавством (т. 2, а. с. 119 - 121).

09 листопада 2009 року між Кабінетом Міністрів України, Всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями укладено Генеральну угоду про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010 -2012 роки.

Пунктом 2.2. цієї Генеральної угоди передбачено, що розмір заробітної плати некваліфікованого працівника небюджетної сфери за повністю виконану норму часу в нормальних умовах праці повинен перевищувати фактичний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахований спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі праці та соціальної політики за попередній місяць відповідно до законодавства. Конкретний розмір мінімальних ставок (окладів) заробітної плати, міжпосадові, між розрядні співвідношення встановлюються в галузевих угодах і колективних договорах (т. 2, а. с.122 -123).

02 серпня 2011 року прийнято зміни до Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009- 2010 роки, згідно з якими сторони домовились продовжити на 2011 -2012 роки дію Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009- 2010 роки і внести до неї зміни, зокрема доповнити у пункті 4.1.1. перелік додатків додатком 22 «Коефіцієнти співвідношень мінімальних місячних посадових окладів (тарифних ставок) працівників підприємств, які виконують роботи в зоні відчуження (крім ЧАЕС), і мінімальним розміром тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду» (т. 2, а. с.124 -125).

Разом з тим, пункт 4.1.4. Галузевої угоди щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки (посадового окладу) робітника 1-го розряду на рівні не менше 120% законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи змін не зазнав.

Судом першої інстанції встановлено, що при порівнянні коефіцієнтів співвідношень мінімальних місячних посадових окладів (тарифних ставок) працівників підприємств, які виконують роботи в зоні відчуження (крім ЧАЕС), і мінімальним розміром тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду до внесення змін і після їх внесення випливає, що вказані коефіцієнти після внесення змін були істотно збільшені. Зокрема, для посади начальника юридичного відділу, яку займала позивач, він був збільшений з 2,8 до 3,360, що мало наслідком істотне збільшення конкретного розміру посадового окладу (т. 2, а. с.126 -127, 128).

У Спільному роз'ясненні Галузевої угоди на 2009 - 2010 роки Державне агенство України з управління зоною відчуження та Атомпрофспілка щодо застосування з серпня 2011 року по квітень 2012 року пункту 4.1.4. Галузевої угоди на 2009-2010 роки, яка зареєстрована в Мінпраці 10 березня 2009 року №12, зазначено, що після Змін до Галузевої угоди, які підписані сторонами 02 серпня 2011 року та зареєстровані в Мінпраці 05 вересня 2011 року № 47 коефіцієнти міжрозрядних співвідношень для працівників підприємства зони відчуження були збільшені на 20%. Проте в текст пункту 4.1.4. Галузевої угоди не було зроблено доповнення про не застосування цього пункту для працівників зони відчуження у зв`язку з запровадженням збільшених міжрозрядних коефіцієнтів на 20%. Пункт 4.1.4. Галузевої угоди для працівників підприємств зони відчуження в частині збільшення мінімального розміру посадового окладу, тарифної ставки, годино - тарифної ставки працівника 1 розряду на 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи в період з серпня 2011 року по квітень 2012 року не повинен застосовуватися.

Судом першої інстанції з акта перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Київській області та припису державного інспектора праці від 05 квітня 2012 році встановлено, що перевірка проводилась вибірково, а висновок про те, що недодержання пункту 4.1.4. Галузевої угоди призвело до погіршення умов оплати праці працівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» є умовним, оскільки відповідні розрахунки посадових окладів конкретних працівників під час перевірки не здійснювались (т. 2, а. с. 197 - 201, 202 - 203).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2012 року укладено нову Галузеву угоду між Державним агентством України з управління зоною відчуження і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2012 - 2013 роки, якою передбачено інший мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) працівника 1-го розряду. З дня підписання цієї угоди Галузева угода між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009 - 2010 роки (продовжена на 2011-2012 р.) припинила свою дію, а додержання нової Галузевої угоди не була предметом перевірки Держпраці та оцінки Київського окружного адміністративного суду (т. 2, а. с. 129 - 134).

Судом першої інстанції надано належну правову оцінку актові перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Київській області та припису державного інспектора праці від 05 квітня 2012 році в сукупності з іншими доказами у справі, викладено висновок, що відповідні розрахунки посадових окладів конкретних працівників під час перевірки не здійснювалися, судом відмовлено у притягненні керівника відповідача до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 4.1.4. Галузевої угоди за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції зі змісту акта перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Київській області та припису державного інспектора праці від 05 квітня 2012 році встановлено, що перевірка проводилась вибірково, а висновок про те, що недодержання п. 4.1.4. Галузевої угоди призвело до погіршення умов оплати праці працівників ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» є умовним, оскільки відповідні розрахунки посадових окладів конкретних працівників під час перевірки не здійснювались (т. 2, а. с. 197 - 201, 202 - 203).

Верховний Суд зауважує, що у постанові Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, у справі № 2а-2869/12/1070 зазначено, що у позивача сформовані штатні розписи з урахуванням коефіцієнтів співвідношень, що передбачено Галузевою угодою. Однак тарифні ставки розраховані лише на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи, що є порушенням вимог чинного законодавства України.

Суд першої інстанції надав оцінку змісту судових рішень у сукупності з іншими обставинами справи та наданими доказами та дійшов висновку, що ні припис державного інспектора праці, ні судові рішення не містять висновку, що внаслідок недодержання відповідачем пункту 4.1.4. Галузевої угоди посадовий оклад позивача було занижено на 20% та відповідного обов`язку відповідача підвищити його на 20%.

У позовній заяві, у запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 не виклала аргументи та доводи, які б спростували висновки суду першої інстанції про збільшення після внесення змін до Галузевої угоди коефіцієнтів співвідношення місячних посадових окладів до мінімального розміру тарифної ставки робітника першого розряду згідно з Галузевою угодою на 2011 - 2012 роки.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції, не спростував встановлені судом першої інстанції обставини та висновки, не виклав обгрунтовані висновки щодо застосування пункту 4.1.4. Галузевої угоди до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції не перевірив коефіцієнт з якого необхідно обчислити розмір посадового окладу позивача, не навів розрахунку, з якого суд виходив при визначенні сум, що підлягають до стягнення.

Суд апеляційної інстанції узагальнено зазначив, що позивачем надано до суду першої інстанції докази щодо неповного розрахунку при звільненні, а саме, розрахункові листки за період роботи у відповідача, розрахунки недонарахованої та невиплаченої заробітної плати, копію акта перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Київської області від 05 квітня 2012 року, копію припису Територіальної державної інспекції з питань праці Київської області від 05 квітня 2012 року №10-04-039/14-4, копію постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року, копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2015 року та виклав висновки Територіальної державної інспекцією з питань праці в Київській області вказаних вище судових рішень.

Посилання ОСОБА_1 на судові рішення, якими встановлено порушення відповідачем пункту 4.1. Галузевої угоди, Верховний Суд відхиляє з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та їх правову оцінку.

У позовній заяві, у запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 не виклала аргументи та доводи, які б спростували висновки суду першої інстанції про збільшення після внесення змін до Галузевої угоди коефіцієнтів співвідношення місячних посадових окладів до мінімального розміру тарифної ставки робітника першого розряду згідно з Галузевою угодою на 2011 - 2012 роки.

З огляду на викладене, в частині відмови в позові ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2012, 2015, 2017 роки

Відповідно до частини другої статті 97 цього Кодексу форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з пунктом 5 додатку 9 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», Колективного договору ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», зареєстрованого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області, реєстраційний номер 603 від 07 червня 2012 року, при наданні щорічної відпустки працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення: за рахунок фонду оплати праці всім працівникам, крім ВВО-1 та ВВО-2 підприємства в розмірі посадового окладу (ЧТС), але не більше двох мінімальних заробітних плат на початок року за умови, що основна безперервна частина відпустки становитиме не менше 20 календарних днів для працівників, які працюють в зоні відчуження, та не менше 14 календарних днів - за межами зони відчуження (т. 1, а. с. 68 - 70).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Відповідно до пункту 1.2. Колективного договору договір встановлює пільги, гарантії і умови оплати праці для працівників та інші взаємні права і зобов`язання сторін.

Згідно з пунком 1.6. Колективного договору ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», зареєстрованого Іванківською районною державною адміністрацією 07 червня 2012 року, якщо внесення змін та доповнень до Договору поліпшують раніше чинні норми та положення Договору, рішення про запровадження цих змін приймається спільним рішенням уповноваженого власника та спільного представницького органу. У всіх інших випадках пропозиції сторін про внесення змін та доповнень до договору після проведення попередніх консультацій і переговорів виноситься на схвалення загальних зборів (конференції) для прийняття остаточного рішення. Прийняті спільне рішення є невід`ємною частиною Договору і діє протягом терміну його дії, якщо у спільному рішенні не встановлені інші терміни.

Згідно з пунктом 1.7 Колективного договору уповноважений власника та спільний представницький орган протягом двох тижнів після підписання Договору та змін і доповнень до нього подають їх на реєстрацію до Іванківської районної державної адміністрації (т. 2, а. с. 159-160).

Аналогічні положення передбачені також пунктами 1.6 і 1.7. Колективного договору, зареєстровано Іванківською районною державною адміністрацією 27 серпня 2015 року (т. 2, а.с. 161 - 162).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зміни до Колективного договору щодо невиплати другої частини матеріальної допомоги до відпустки у 2012 році та невиплата матеріальної допомоги до відпустки у 2015 році були внесені за погодженням обох сторін з дотриманням порядку внесення змін, передбачених Колективним договором. Внесення змін до Колективного договору зумовлено фінансовими труднощами підприємства.

Водночас судом судомпершої інстанції встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення при наданні відпустки у 2017 році позивачу виплачена у розмірі 3 200,00 грн, що становить два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлених законом на початок року (1 600,00 грн).

Заперечення на касаційну скаргу стосовно того, що відсутні дані про реєстрацію змін в Іванківській районній державній адміністрації не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до статті 9 Закону України «Про колективні договори та угоди» колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. У Колективному договорі не визначено, що договір чи зміни до нього набирають чинності з дня їх реєстрації у державній адміністрації.

Задовольняючи в цій частині позов, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вище спільні рішення є незаконними, не можуть скасовувати раніше чинні норми та положення Колективного договору в сторону погіршення, а також врахував виплату матеріальної допомоги в повному розмірі працівнику ОСОБА_5 у 2012 році.

Апеляційний суд не виклав мотиви та аргументи, чому вказані спільні рішення є незаконними з огляду на положення Колективного договору, якими визначено внесення змін та доповнень до нього та не спростував висновки суду першої інстанції в цій частині.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначив, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідним суб`єктом владних повноважень покладених на нього обов`язків. Однак, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги внесені зміни до Колективного договору в частині виплати матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам у 2012, 2015 роках та не надав правову оцінку цій обставині, не спростував висновки суду першої інстанції.

Щодо інших позовних вимог

Згідно з частиною першою статті 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

Частиною першою статті 127 КЗпП України та частиною першою статті 26 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

За змістом статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ДСНВП «Екоцентр», правонаступником якого є ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», від 25 травня 2009 року № 115 на підприємстві запроваджено корпоративну мережу мобільного зв`язку, затверджено Правила користування службовим телефонним мобільним зв`язком, Перелік посадових осіб, які мають право користування службовим мобільним зв`язком, та встановлення лімітів, Перелік посадових осіб, яким необхідно видати службові мобільні телефони (т. 2, а. с. 61-64).

Наказом ДСНВП «Екоцентр» від 6 жовтня 2009 р. № 230 запроваджено заходи у зв`язку з виявленими порушеннями ведення телефонних переговорів, затверджено Правила користування службовим телефонним зв`язком, встановлено щомісячний контроль за дотриманням лімітів, затверджено граничні розміри коштів для ведення міжміських телефонних розмов, затверджено Перелік посадових осіб, які мають право користування службовим мобільним зв`язком, та встановлення лімітів, до якого включено позивача, затверджено Перелік телефонів, які мають вихід на міжміську лінію та встановлених лімітів (т. 2, а. с. 65-69).

Наказом ДСНВП «Екоцентр» № 289 від 30листопада 2009 р. затверджено ліміти на користування службовим мобільним зв`язком, встановлено ліміти, зокрема, позивачувстановлено ліміт на суму 90 грн/міс (т. 2, а. с.70, 71).

Наказом ДСП «ЧСК» від 16 червня 2011 р. № 112 внесено зміни до наказу № 41 від 07 квітня 2011 р. та затверджено нові граничні розміри коштів за користування службовим стільниковим зв`язком згідно з додатком, зокрема для посади начальника ЮВ - 80 грн (т. 2, а. с. 95, 96).

Наказом ДСП «ЧСК» від 18 липня 2012 року № 354 затверджено новий Перелік посадових осіб та граничні розміри коштів за користування службовим стільниковим зв`язком для працівників ДСП «ЧСК» згідно з Додатк ом , зокрема, для посади начальника юридичного відділу - 100 грн, а також надано розпорядження головному бухгалтеру щомісячно утримувати суми перевищення лімітів на стільниковий зв`язок із заробітної плати працівників згідно службової записки директора КТК, а користувачам службовим мобільним зв`язком при відмові від сплати суми перевищення ліміту шляхом відрахування із заробітної плати в установленому порядку повернути SIM-картку (т.2, а.с. 97, 98).

Судом першої інстанції встановлено, що протягом спірного періоду із заробітної плати позивачащомісячно на підставі загального наказу керівника підприємства та службових записок відповідального підрозділу бухгалтерією утримувались кошти за користування корпоративним службовим стільником зв`язком понад встановлені ліміти та/або в своїх особистих цілях, що відображалось у розрахункових листках із заробітної плати, які вона отримувала і копії яких надала суду (т. 1, а. с.21-60).

У серпні 2016 року позивачдобровільно сплатила за користування службовим стільниковим зв`язком 550 грн (т. 2, а. с. 28, 55).

До моменту звільнення з роботи позивач не оспорювала щомісячні утримання зазначених коштів з її заробітної плати та їх розмір, а частину шкоди покрила добровільно. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позов у частині стягнення утримуваних коштів за період з листопада 2011 року по грудень 2016 року є необгрунтованим і задоволенню не підлягає.

У частині утримання із заробітної плати позивача 1 123, 93 грн за користування службовим мобільним зв'язком суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про порушення визначеного статтею 136 КЗпП України порядку утримання вказаної суми.

Апеляційний суд у цій частині позову дійшов висновку про порушене право позивача. Водночас із змісту рішення апеляційного суду випливає, що на ці правовідносини не поширюється застосування судом строку звернення до суду.

Верховний Суд зауважує, що стягнення коштів за користування службовим мобільним зв'язком не є вимогою про оплату праці працівника, а тому висновок апеляційного суду про незастосування строку звернення до суду не відповідає нормі матеріального права - статті 233 КЗпП України. Тому в цій частині є законним та обгрунтованим рішення суду першої інстанції.

Інші позовні вимоги випливають із зазначених вимог, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за грудень 2014 року у розмірі 556,09 грн.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, неправильно витлумачив норми матеріального права, не навів переконливі аргументи на спростування висновків суду першої інстанціїу зв`язку з чим помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з: резолютивної частини із зазначенням: розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що при зверненні до суду касаційної інстанції відповідач сплатив 3 216, 26 грн судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 рокускасувати, рішення Славутицького міського суду Київської області від 05 вересня 2017 року залишити в силі.

Судовий збір, понесенийДержавним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський спецкомбінат» за подання касаційної скарги у розмірі 3 216,26 грн (три тисячі двісті шістнадцять грн 26 коп), компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик