Справа № 522/196484/18
Провадження 2/522/1222/19
09 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АНТІКА» про захист прав споживачів,
ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АНТІКА», згідно якої просив:
- розірвати договір підряду № 585-18, укладений 21 серпня 2018 року між ОСОБА_1 , та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АНТІКА» в особі директора ОСОБА_2 ;
В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив:
- розірвати договір підряду № 585-18, укладений 21 серпня 2018 року між ОСОБА_1 , та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АНТІКА» в особі директора ОСОБА_2 ;
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що 21.08.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір підряду № 585-18, за умовами якого відповідач зобов`язався виконати поставку енергозберігаючого обладнання, його монтаж та пуско-налагоджувальні роботи за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
Обладнання, яке мало бути поставлено за договором підряду № 585-18 від 21.08.2018 року, перелічено в специфікації товару в додатку № 1 до договору.
Виконуючи умови договору позивач сплатив відповідачу 70 % від загальної суми договору. Однак відповідач свої зобов`язання з поставки та монтажу енергозберігаючого обладнання не виконав, але повернув позивачу лише частину сплачених останнім грошових коштів.
В зв`язку із чим позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.
Представник позивача просила справу слухати згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Представник відповідача у судове засідання не з`явились, про час слухання справи був повідомлений належним чином.
Суд у зв`язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача у порядку ст. 280 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 21.08.2018 року було укладено договір підряду № 585-18, за умовами якого відповідач зобов`язався виконати поставку енергозберігаючого обладнання, його монтаж та пуско-налагоджувальні роботи за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконуючи умови договору позивач сплатив відповідачу 70 % від загальної суми договору, що становить 142800,00 грн.
Після сплати позивачем зазначеної суми у відповідача виник обов`язок з поставки позивачу обумовленого в специфікації обладнання протягом 8-10 робочих днів з моменту здійснення оплати (пункт 4.1 договору).
Проте в обумовлені строки оплачене обладнання позивачу відповідачем поставлено не було.
Через невиконання своїх обов`язків з поставки енергозберігаючого обладнання відповідач повернув позивачу частину сплачених останнім коштів в сумі 37 800,00 грн.
24.10.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією про повернення залишку коштів в сумі 105000,00 грн. протягом 5 робочих днів з дати отримання претензії.
Відповідач відповіді на претензію не надав та грошових коштів в сумі 105000,00 грн. позивачу не повернув.
В ст. 627 ЦК України зазначається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторін.
У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Отже, між позивачем та відповідачем 21.08.2018 року було укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду договір побутового підряду.
За ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Стаття 846 ЦК України вказує, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Частиною 2 статті 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», в якому закріплені права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно зі ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
В пункті 5.3 договору підряду № 585-18 від 21.08.2018 року зазначено, що при простроченні відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 2% від суми боргу за кожен день прострочення.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку кількість днів прострочення відповідача за договором підряду з 31.10.2018 року (тобто з часу отримання відповідачем претензії позивача про повернення грошових коштів) по 30.11.2018 року включно становить 31 день.
2 % від суми боргу за кожен день прострочення дорівнює 2100,00 грн. (105000,00 грн. * 2 %).
Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., то зазначені вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного:
Відповідно до ст. 23 ЦКУ, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
В Пленумі Верховного Суду України, п. 2 постанови від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, при порушенні зобов`язань, що підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов`язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Аналіз норм Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
В даному випадку відповідні факти відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530, 626, 627, 628, 837, 846, 849, 873 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 267, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АНТІКА» про захист прав споживачів, задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя