Дата документу 30.10.2019 Справа № 554/8400/18
Провадження №2/554/199/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління державного казначейства м.Полтави про стягнення шкоди; третя особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з Державного бюджету України на її користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 65690,05 гривень шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона працювала на посаді судді Господарського суду м.Полтави по 17 грудня 2010 року. При звільненні у відставку, їй був встановлений стаж роботи судді, який дає право на щомісячну надбавку до посадового окладу за вислугу років, 23 роки 3 місяці 4 дні. Згідно довідки Пенсійного фонду України від 22.06.2018 року з її пенсії проводилися відрахування податку на доходи фізичних осіб з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2018 року в загальній сумі: 65 690,05 грн. Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 по справі № 1-6/2018 положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним. Після запровадження у законодавстві України з 01 липня 2014 року оподаткування пенсій у впродовж тривалого часу Верховна Рада України тричі вносила зміни. Встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційності принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірність очікування та справедливість, тому положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не відповідають частині першій статті 8 Конституції України.

06 липня 2018 року позивачем було направлено заяву до ГУ ДФС України в Полтавській області з вимогою про перерахунок суми стягнутого з неї податку на її розрахунковий рахунок.

17 липня 2018 року позивачем було отримано відповідь ГУ ДФС України в Полтавській області, в якій було зазначено, що по питанню повернення коштів по податку на доходи фізичних осіб та військового збору їй необхідно звернутися до відповідного управління ПФУ, яким згідно з нормами чинного податкового законодавства, утримується та перераховується до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з виплачених позивачу сум довічного грошового утримання.

23 липня 2018 року позивачем було направлено заяву до Полтавського об`єднаного управління ПФУ у Полтавській області, з вимогою про перерахунок суми стягнутого з неї податку на її розрахунковий рахунок.

30 липня 2018 року нею було отримано відповідь Полтавського об`єднаного управління ПФУ у Полтавській області, в якій було вказано, що утримання податку на доходи фізичних осіб за вказаний період проведено згідно норм чинного законодавства.

Позивачем було направлено заяву до ГУ ДКС України в Полтавській області, з вимогою про перерахунок суми стягнутого з неї податку на її розрахунковий рахунок.

17 серпня 2018 року було отримано відповідь ГУ ДКСУ в Полтавській області, в якій було вказано, що УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області не має законних повноважень на повернення податку на доходи фізичних осіб за відсутності рішення суду чи подання або висновку контролюючого органу. Контролюючим органом даного виду податку є органи ДФСУ.

Діями відповідача, третьої особи було порушено конкретно право позивача на майно, яке розглядається як автономне поняття в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та полягає в правомірному очікуванні, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, приватних власних інтересах, встановлених національним законодавством. Мається на увазі, що набувши право на відставку, позивач має право очікувати отримання пенсійних виплат у розмірі визначеному законодавством на дату виникнення такого права. Крім того порушується право позивача на мирне володіння майном, яке гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Також було порушено норми передбачені частиною 1 ст. 58 Конституції України : «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи».

Ухвалою суду від 22.10.2018 року було відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін ( а.с.20).

05.11.2018 року від Управління Державної казначейської служби України у м.Полтава Полтавської області до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, щопозивач не вказала у позові та не обґрунтувала, яку саме шкоду та які протиправні діїчи бездіяльність Управління Казначейства ум.Полтаві завдавпозивачу.Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому порядку, серед іншого: здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (абзац 5 підпункту 2 пункту 4 ); здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду( підпункт 3 пункту 4).

Наказом Міністерства фінансів України від 14 січня 2011 року №11 «Про бюджетну класифікацію» визначено, що податок на доходи фізичних осіб від оподаткування пенсійних виплат або щомісячного грошового утримання, що сплачується (перераховується) згідно Податкового кодексу України на рахунок за кодом 11010900, а відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, контролюючим органом даного виду податку є орган Державної фіскальноїслужби України.

Оскільки Управління Державної казначейської служби України у м. Полтава Полтавської області виконуючи свої функції та завдання, з позивачем в ніякі правовідносини не вступало і не порушував його прав, не є контролюючим органом та податковим агентом, тому не може нести відповідальність за дії інших органів.

Щодо вимоги про відшкодування шкоди з Державного бюджету України, вважає, що управління державної казначейської служби у м. Полтава Полтавської області не може бути належним відповідачем, оскільки безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності здійснюється центральним органом влади Державною казначейською службою України на підставі документів, поданих стягувачем до органу казначейства, за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду (а.с. 29-31).

07.11.2018 року до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи Полтавського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Що стосується повернення утриманого податку на доходи фізичних осіб зазначив, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний, сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Розмір пенсії ОСОБА_1 перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому довічне грошове утримання судді у відставці підлягало оподаткуванню. Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 по справі №1-6/2018 положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним. Відтак, оскільки положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії втратили чинність з 27.02.2018 року, то з 01.03.2018 року припинено утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з пенсії. Таким чином, як з боку відповідача так і з боку третьої особи відсутні порушення законодавства та законних підстав для повернення податків за період з 01.07.2014 року по 28.02.2018 року (а.с. 32-33).

Ухвалою суду від 12.12.2018 року залучено у справі в якості співвідповідача державу Україну в особі Державної казначейської служби України(а.с. 60).

Ухвалою суду від 21.01.2019 року провадження по цивільній справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №686/6775/18 (а.с. 75).

Ухвалою суду від 02.10.2019 року поновлено провадження у справі (а.с. 91).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник ДКСУ та УДКСУ у місті Полтаві Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника; просив закрити провадження у справі.

Представник Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Суд, у відповідності до положень ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися до суду, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч.1 ст.4 КАС України).

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога судді у відставці про стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України майнової шкоди у сумі 65 690,05 грн., завданої позивачеві внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що останній завдало майнової шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17 (провадження № 14-162 цс19), яка також стосується стягнення збитків з держави на користь судді у відставці у зв`язку із прийняттям неконституційного акту.

Згідно з частиною статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року справа № 686/6775/18 (провадження №61-42631ск18), спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні відносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд вважає провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління державного казначейства м.Полтави про стягнення шкоди; третя особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області закрити.

Керуючись ст.ст.255,256, 259 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління державного казначейства м.Полтави про стягнення шкоди; третя особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення з даною позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: А.М.Чуванова