Номер провадження: 22-ц/813/4312/19
Номер справи місцевого суду: 521/7927/16-ц
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дрішлюка А.І., Черевка П.М.,
при секретарі: Півнєві Д.С.,
за участю: скаржника ОСОБА_1 та його адвоката Марченко В.О.;
адвоката Банник Н.С. в інтересах Кредитної спілки «Істок»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Істок» про визнання недійсним кредитного договору, -

встановив:
28 квітня 2016 року КС «Істок» звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 травня 2014 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №КДК-4327, відповідно до умов якого кредитна спілка надає позичальникові кредит у розмірі 60 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом первісно у розмірі 41% на рік, виходячи із графіку повернення кредиту та сплати відсотків, виходячи з 365 календарних днів у році.
Однак, як зазначає позивач, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_1 в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у зв`язку з чим КС «Істок», зменшивши позовні вимоги, звернулась з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь КС «Істок» суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 123 495,87 гривень та сплачених судових витрат.
22 лютого 2017 року від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, яка вмотивована тим, що кредитний договір №КДК-4327, укладений між сторонами 30 травня 2014 року, не містить у собі необхідні умови для договорів даного типу, що порушує його право як споживача. Також, ОСОБА_1 зазначає, що при видачі кредиту йому не було надано зі сторони кредитної спілки повної, об`єктивної та достовірної інформації щодо реальної відсоткової ставки. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що він є військовослужбовцем, який проходить військову службу. У зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 просив суд визнати кредитний договір № КДК-4327 від 30 травня 2014 року недійсним, визнати право позивача на користування пільгами та стягнути з КС «Істок» судові витрати.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року позовні вимоги КС «Істок» задоволено повністю. Стягнено з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» суму заборгованості за кредитним договором з урахуванням процентів та інфляційних нарахувань у загальному розмірі 123 495,87 гривень. Стягнено з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» суму оплаченого судового збору у розмірі 1 852,44 гривень. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення судом норма матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є кадровим військовослужбовцем та на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має сплачувати штрафних санкцій, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, проценти за користуванням кредитом з початку і до закінчення особливого періоду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2014 року між КС «Істок» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений кредитний договір №КД-4327, відповідно до умов якого кредитна спілка надає позичальникові кредит у розмірі 60 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 41% на рік, виходячи із графіку повернення кредиту та сплати відсотків, виходячи з 365 календарних днів у році.

Відповідно до додаткового договору №1 до кредитного договору №КД-4327 від 30 травня 2014 року, укладеного між сторонами 30 січня 2015 року, у зв`язку із порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків відсоткова ставка збільшилась до 164% річних.

Згідно п. 3.1 укладеного між сторонами кредитного договору нарахування відсотків здійснюється щомісячно до дня повного погашення кредиту.

Проте, як свідчить представник кредитної спілки, в порушення вимог кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує.

Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд зазначав, що згідно ст. 509 ч. ч. 1, 2 ЦК України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконує відповідного грошового зобов`язання, а тому позичальник ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання з повернення суми кредиту та процентів за правочином.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що існує законне правове підґрунтя для задоволення позовних вимог КС «Істок» та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та за даним спором стягненню з ОСОБА_1 підлягає грошова сума у загальному розмірі 123 495,87 гривень.

Однак судова колегія повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України з 25 липня 1994 року, що підтверджується довідкою №354 від 10 листопада 2016 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України (т. 1, а. с. 72).

В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає загальні умови виконання зобов`язання. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, в статях 1-2 даного Закону закріплені Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25.04.2018р. у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014р., після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Таким чином, судом першої інстанції при встановленні розміру заборгованості ОСОБА_1 не було враховано той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому пільги, визначені у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» на нього розповсюджуються.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинен сплатити заборгованість виключно за тілом кредиту у розмірі 42 534, 27 гривень.

З контексту наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення первісних позовних вимог, а саме необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 42 534, 27 гривень, в іншій частині первісних позовних вимог відмовити, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року в частині задоволення первісних позовних вимог скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким первісні позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 42 534 гривні 27 копійок.
У решті первісних позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено: 08 липня 2019 року.

Головуючий М.М. Драгомерецький

Судді: А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко