Справа № 640/7656/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
за участю представника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів за договором споживчого кредитування та розірвання кредитного договору, -
Представником відповідача подано відзив на вказану позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вказані позовні вимоги є безпідставними, та позивачем не доведений факт спору між сторонами, оскільки відповідно до п.3.1.2 Правил, банк має право відмовити позичальнику в наданні кредиту (частково або у повному обсязі) та/або вимагати від позичальника повернення наданої суми кредиту згідно вимог Договору та сплати плати за кредит, змінивши при цьому в сторону зменшення терміни повернення кредиту та плати за кредит у разі погіршення та/або може вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов`язання за договором. Так, відповідачем були отримані постанови державних виконавців про накладення арешту на кошти позивача, фінансові зобов`язання позивача перед третіми особами на разі становлять 515137,23 грн. Зазначені постанови про арешт коштів позивача продовжують обліковуватись в установі банку, та позивачем також не виконані свої зобов`язання перед установою банку за Договором-анкетою.
Також представник відповідача просить поновити строк для подання вказаного відзиву, оскільки вказану позовну заяву було отримано банком 02.05.2019 року, та у зв`язку зі святковими днями, представник не мав змоги вчасно підготувати відзив, вказані причини пропуску суд визнає поважними, та вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву.
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, в якій він просить задовольнити позов, посилаючись на те, що дії відповідача є необгрунтованими, та містять ознаку пасивного доходу за рахунок позивача через нарахування надлишкових відсотків. Відповідач в своєму відзиві не наводить міркування щодо нарахованих відсотків з дня припинення виконання кредитного договору, а тому на думку позивача, відповідач не заперечує проти їх анулювання, так само як і проти розірвання договору, але позивачу тоді не зрозуміло, чому він просить відмовити в задоволенні позову.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача АТ «Укрсиббанк» Лукашенко О.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву.
11.04.2019 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.
17.04.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано 17.04.2019 року.
Ухвалою судді від 17.04.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які усунені позивачем 18.04.2019 року.
Ухвалою судді від 22.04.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді від 22.04.2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто заявнику.
Ухвалою суду від 14.05.2019 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.
Вiдповiдно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи i підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Починаючи з 17.12.2018 року відповідач припинив відновлення кредитного ліміту (овердрафту) та виконання правочину в односторонньому порядку, але відсотки банк продовжує нараховувати.
Позивач звернувся із запитом до Банку щодо вказаного, проте відповіді не отримав, хоча банком було спрямовано відповідь, в якій повідомлено про наявність арештів на рахунках позивача.
Як вбачається з наданого до суду відзиву, банк припинив відновлення кредитного ліміту у зв`язку з тим, що на адресу Банку надійшли постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. від 12.11.2018 року про арешт рахунків боржника, та постанови державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 14.11.2018 року та від 11.01.2019 про арешт коштів боржника. Вказані постанови банком були виконані, та фінансові зобов`язання позивача перед третіми особами на разі складають 515137,23 грн.
За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач не звертався до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитом, та нарахованими відсотками, та строк дії договору погоджений сторонами до 10.07.2020 року, тому суд вважає за необхідне відмовити в позовній вимозі про скасування суми, що нараховані за відсотками та комісією.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору.
При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону).
Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилається на приписи ЗУ «Про захист прав споживачів», проте не наводить в своєму позові обставини та підстави порушення його прав банком саме як споживача саме в рамках ЗУ «Про захист прав споживачів». Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, забезпечити поновлення порушено права.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що спірний договір-анкета підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; позивач надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, та сторони в своєму договорі обумовили, що зобов`язання банку по видачі чергового траншу Клієнта є відкличними і Банк має право відмовитись від видачі чергового траншу без пояснення причин відмови. А тому, підстав для розірвання вказаного договору або визнання його припиненим у суду не має.
Крім того. Відповідно до п.3.1.2 Правил, який є невід`ємною частиною договору передбачено, що банк має право відмовити позичальнику в наданні кредиту (частково або у повному обсязі) та/або вимагати від позичальника повернення наданої суми кредиту згідно вимог Договору та сплати плати за кредит, змінивши при цьому в сторону зменшення терміни повернення кредиту та плати за кредит у разі погіршення та/або може вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов`язання за договором. Також суд враховує, що банком виконані постанови виконавців про накладення арешту на кошти боржника, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання припиненим та розірвання укладеного договору.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,
поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненим та розірвання договору від 17.12.2018 року, та скасування сум, що нараховані за відсотками та комісією, починаючи з 17.12.2018 року, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі за наведених вище підстав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів за договором споживчого кредитування та розірвання кредитного договору відмовити в повному обсязі.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 .

Відповідач акціонерне товариство «Укрсиббанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, .

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2019 року.

Суддя Г.А. ЗУБ