Справа № 761/2071/19
Провадження № 2/761/3635/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі Шлапаковій А.О,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Київ у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товарної Біржі Київська універсальна біржа, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним.

Посилаючись на те, що спірний договір було укладено з порушенням вимог чинного законодавства, просить суд визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомості, посвідчений 22 лютого 1995 року Київською універсальною біржею, реєстраційний номер 8130/1192, відповідно до якого продавці продали, а покупці купили квартиру під АДРЕСА_1 , в частині зазначення ОСОБА_2 стороною договору - покупцем та надання їй відповідних прав та обов`язків покупця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 лютого 1995 року між продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 .

Улітку 2018 року, з метою укладення договору довічного утримання, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вечер С.М., від якого їй стало відомо, що співвласником зазначеної квартири також є ОСОБА_2 , право власності за якою зареєстроване на підставі договору купівлі - продажу від 22 лютого 1995 року, посвідченого Київською універсальною біржею, реєстраційний номер 8130/1192.

ОСОБА_2 не була стороною зазначеного договору купівлі - продажу, її прізвище не зазначено у Журналі реєстрації Київської універсальної біржі, а до тексту примірнику договору, який зберігається на Київській універсальній біржі, шляхом незаконних дій з боку працівників біржі було внесено зміни після його підписання сторонами, внаслідок чого примірник договору, який знаходиться у позивача, відрізняється від того, що залишився на біржі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачам строк для подання відзиву, третім особам - строк для подання пояснень щодо позову або відзиву, роз`яснено права учасникам справи та наслідки невчинення ними відповідних процесуальних дій, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, здійснено виклик сторін та третіх осіб.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність та за участю адвоката.

Представник позивача ОСОБА_9 до суду не прибула, за змістом поданої нею заяви просить розглядати справу без її присутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі відзиву на позов не надали, наслідки чого їм роз`яснено в ухвалі судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, до суду не з`явилися, представників не направили; будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили.

Треті особи правом на надання пояснень не скористалися, у судове засідання не прибули, причин неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судовими повістками.

Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Ч. 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, за наявними матеріалами, без фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає вимогам ч.8 ст.178, ч. ч. 1, 3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України.

Керуючись ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив.

22 лютого 1995 року між продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 на Київській універсальній біржі був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 назву якої змінено на АДРЕСА_3 .

На підставі зазначеного договору ОСОБА_1 зареєструвала право власності на придбану квартиру.

Влітку 2018 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вечер С.М., до якого позивач звернулася з метою укладення договору довічного утримання, їй стало відомо, що співвласником зазначеної квартири також є ОСОБА_2 , право власності за якою зареєстроване на підставі договору купівлі - продажу від 22 лютого 1995 року.

При співставленні тексту примірника договору купівлі - продажу від 22 лютого 1995 року, який видано на руки позивачу, та тексту примірника договору, який зберігається на Київській універсальній біржі, виявлено, що вони - не ідентичні, а різняться за суб`єктним складом покупців.

Експертним висновком ТОВ «Київський експертно - дослідний центр» №14794 від 03 липня 2019 року за результатами проведення судово - технічної експертизи, встановлено, що:

- на примірнику договору купівлі - продажу нерухомості від 22 лютого 1995 року, що знаходиться в архіві Київської універсальної біржі, друкований текст виконаний за допомогою голкового принтеру на бланку з текстом «Київська товарна біржа», емблемою та лінуванням, які виконані способом плоского (офсетного) друку;

- слова « ОСОБА_2 », що розташовані між друкованими рядками тексту вступної частини договору та літера «и» в слові «купили» в пункті 1 договору дописані після друку тексту документу;

- літера «и» в словах «Покупатели» у вступній частині договору, в пунктах 1, 5, 7, 8, 9 та в розділі «Реквизиты сторон» виконані рукописним способом чорнилом чорного кольору для кулькових ручок поверх друкованої літери «ь»;

- текст «Дописанному: ОСОБА_2 и исправленному: покупатели - верить Президент КУБ Н.Деточка» в кінці договору виконаний рукописним способом чорнилом чорного кольору для кулькових ручок;

- фрагмент друкованого тексту « ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_5 выдан Днепровским РОВД г.Киева 01.10.1987» та лінування під ним, що розташований в розділі «Реквизиты сторон» в графі « ПОКУПАТЕЛИ », виконаний не одночасно з основним текстом договору, а надрукований після виймання та повторного вставляння аркушу паперу договору в принтер; у файлі - макеті, з якого друкувався примірник договору купівлі - продажу нерухомості, вказаного фрагменту тексту не було.

З наведеного вбачається, що у примірник договору купівлі - продажу нерухомості від 22 лютого 1995 року, укладеному між продавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 , який зберігається в архіві Київської універсальної біржі, після його укладення були внесені виправлення, а саме було вписано ще одного покупця - ОСОБА_2 , яка фактично стороною договору не була.

Згідно з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_8 від 11 січня 2019 року, він тричі возив позивача на Київську універсальну біржу під час укладення нею спірного договору, однак ОСОБА_2 ніколи не бачив та про неї не чув.

Відповідно до Журналу реєстрації Київської універсальної біржі, покупцем за договором купівлі - продажу нерухомості від 22 лютого 1995 року зазначена одноосібно ОСОБА_1 .

У примірнику договору купівлі - продажу нерухомості від 22 лютого 1995 року, який знаходиться у позивача, єдиним покупцем також є ОСОБА_1 .

За змістом ч.1 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До спірних правовідносин слід застосовувати норми ЦК Української СРСР 1963 року.

Згідно зі ст.5 ЦК Української СРСР 1963 року, цивільні права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав у соціалістичному суспільстві в період будівництва комунізму. При здійсненні прав і виконанні обов`язків громадяни і організації повинні додержувати законів, поважати правила соціалістичного співжиття і моральні принципи суспільства, що будує комунізм.

Ст.41 ЦК Української СРСР 1963 року встановлено, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Угоди, що виконуються під час їх укладення, можуть укладатись усно, якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР (ч.1 ст.43 ЦК Української СРСР 1963 року) повинні укладатись у письмовій формі: 1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; 2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають (ч.ч.1,2 ст.44 ЦК Української СРСР 1963 року).

Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей (ч.1 ст.48 ЦК Української СРСР 1963 року).

За приписами ч.1 ст.59 ЦК Української СРСР 1963 року, угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Відповідно до ст.60 ЦК Української СРСР 1963 року, недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини.

Ст.76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_2 не була стороною зазначеного договору купівлі - продажу, не сплачувала грошові кошти, її прізвище не зазначено у Журналі реєстрації Київської універсальної біржі, а до тексту примірнику договору, який зберігається на Київській універсальній біржі, шляхом незаконних дій з боку працівників біржі було внесено зміни після його підписання сторонами, внаслідок чого примірник договору, який знаходиться у позивача, відрізняється від того, що залишився на біржі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.5 ЦК України, ст.ст.5, 41, 44, 48, 59, 60 ЦК Української СРСР 1963 року, ст.ст. 4,5,12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 - 282, 284, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товарної Біржі Київська універсальна біржа, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним - задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомості, посвідчений 22 лютого 1995 року Київською універсальною біржею, реєстраційний номер 8130/1192, відповідно до якого продавці продали, а покупці купили квартиру під АДРЕСА_1 , в частині зазначення ОСОБА_2 стороною договору - покупцем та надання їй відповідних прав та обов`язків покупця.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 01.10.1987 року Дніпровским РВВС м.Києва, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 768, 40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя