Справа № 758/3383/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретарів судового засідання Мишак І.Ю., Добривечір А.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Хоменко І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), посилаючись на те, що після смерті його батька відкрилась спадщина, внаслідок чого позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірини Олександрівни (надалі за текстом - третя особа/нотаріус) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи зазначене позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на Ѕ спадкового майна, у зв`язку з тим, що оригінал документа на спадкове майно знаходить у відповідача, та остання відмовляється в його наданні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, та просила позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання позов не визнала, заявою від 28.08.2018 р. відповідач просила час на примирення і укладення мирової угоди.

Натомість, в судовому засіданні 08.05.2019 р. сторони повідомили про відсутність домовленість між собою на основі взаємних поступок.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 43), а також надала на запит суду копію спадкової справи.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04.03.2016 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 11).

Родинний зв`язок позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_2 , виданого 04.07.1974 року Палацом новонароджених, де в графі батько зазначений - ОСОБА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації ПБ-2016 №515 від 25.04.2016 р. 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 4-ю Київською держнотконторою 17.02.2007 р., № 1-334, зареєстрованого в Бюро 30.03.2007 р. за реєстровим № 3281 в реєстровій книзі д. 77-227 (а.с. 19).

14.03.2016 року позивач звернувся до третьої особи з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання спадкоємцями документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

19 жовтня 2017 року третьою особою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частину спірного житлового будинку після смерті його батька, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на право власності померлого на такий будинок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцем є також його дружина - відповідач по справі.

Частина 2 статті 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

З урахуванням того, що померлому ОСОБА_4 належала 1/3 частина спірного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, - то таке майно є особистою приватною власністю ОСОБА_4 А відтак, суд приходить до висновку, щодо наявності спадкової маси позивача у розмірі 1/3 частини спірного будинку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Попри встановлені в судовому засіданні обставини належності померлому на праві особистої приватної власності 3/10 частини спірного будинку, з урахуванням заявлених вимог та принципу диспозитивності цивільно-процесуального процесу, приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому законом порядку звернувся з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та набути право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 57 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 328, 392, 1217, 1223, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити;

Визнати право власності на Ѕ (одну другу) частини 3/10 (трьох десятих) частки будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 4 294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 23 копійки;

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк