ПОСТАНОВА

іменем України

29 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/520/19

провадження № 22-ц/4809/1546/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державна казначейська служба України, Прокуратура Кіровоградської області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Ведющенка Віктора Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 року у складі судді Гарбуз О.А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі по тексту ГУ Національної поліції в Кіровоградській області) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

В обґрунтування позову вказав, що 18 грудня 2018 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №1-кп/396/2331/29/18 внесене в ЄРДР за №0000683 від 23 липня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання публічного обвинувачення.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 тривало в період з 23 липня 2016 року по 18 грудня 2018 року. Ухвала суду про закриття провадження у справі набрала законної сили 25 грудня 2019 року. Вважає, що незаконне кримінальне переслідування особи тривало 29 місяців.

Вказує, що дії органів досудового слідства є незаконними та просив суд стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 121017 грн. та в рахунок повернення сплачених сум за надання правничої допомоги в кримінальному провадженні 21000 грн.

Зазначав, що незаконність дій органів досудового слідства відносно ОСОБА_1 виразилась в протиправному оголошенні бездоказової та необґрунтованої підозри у вчинену злочину, протиправному кримінальному переслідуванні особи, незаконному обмеженні прав та свобод громадянина України, передбачених основним законом в період досудового розслідування та судового розгляду справи.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Представник Прокуратури Кіровоградської областінаправив до апеляційного суду відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково, оскаржуване рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове про часткове задоволення позовних вимог.

Представник ГУ Національної поліції в Кіровоградській областінаправив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 . частково підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просила рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги частково.

Представник ГУ Національної поліції в Кіровоградській області Гаман А.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого відповідачана підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 23 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_1 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст.246 КК України.

18 серпня 2017 року ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України (а.с.55-57)

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2018 року було закрито кримінальне провадження №1-кп/396/2331/29/18, внесене в ЄРДР за №0000683 від 23 липня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.246 КК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання публічного обвинувачення, підставою відмови від підтримання публічного обвинувачення прокурором зазначено, що під час досудового розслідування було допущено ряд недоліків, що позбавило сторону обвинувачення можливості для здобуття доказів на підтвердження доведення вини обвинуваченого, а обсяг досліджених доказів та покази свідків в ході судового розгляду є недостатніми. Ухвала набрала законної сили 25 грудня 2018 року (а.с.6-7).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано жодних доказів, що внаслідок кримінального переслідування він втрачав свої доходи чи можливість на працю, також не представлено аргументів відносно того, що позивачу були заподіяні душевні страждання внаслідок обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення за ст.246 КК України. Зокрема, не було доведено факту заподіяння моральної шкоди.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України, а саме шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 383/596/15.

Встановлено, що 23 липня 2016 року органами досудового слідства провадилася виїмка речових доказів, повернутих позивачеві ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2018 року (а.с.6-7).

Таким чином, загальний період тривалості кримінального провадження відносно ОСОБА_1 становить 29 місяців, починаючи з 23 липня 2016 року (день проведення виїмки) по 25 грудня 2018 року (день набрання законної сили ухвали суду про закриття кримінального провадження).

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-2203цс15, відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі 4173 грн.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.3 ст.23 ЦК України).

Суд першої інстанції не врахував, що права позивача протягом двадцяти дев`яти місяців були обмежені, порушені були його нормальні життєві зв`язки внаслідок протиправного притягнення до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, тому приходить до висновку про стягнення з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 121017 грн., тобто по одному розміру мінімальної заробітної плати за 29 повних місяців (4173 грн. х 29 місяців).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем доводи про вартість витрат на оплату послуг адвоката є неконкретизованими, абстрактними та не доводять реальну участь адвоката при захисті інтересів обвинуваченого.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в цій частині, виходячи за такого.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі позивачем було надано договір про надання правничої допомоги від 17 липня 2017 року, додаткову угоду про визначення суми гонорару адвоката до договору про надання правової допомоги від 17 липня 2017 року, розрахункову квитанцію від 28 грудня 2018 року №66474 на загальну суму 21000 грн. та розрахунок витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 в кримінальному провадженні №0000683 (а.с.9-13).

Апеляційний суд, враховуючи викладене вище та письмові докази, які документально підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про задоволення позовної вимоги також в частині стягнення 21000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі та стягнення з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 121017 грн. та 21000 грн. в рахунок відшкодування витрат за надану правничу допомогу у кримінальному процесі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 рок скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду задовольнити.

Стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 121017 грн. (сто двадцять одну тисячу сімнадцять гривень) та 21000 грн. (двадцять одну тисячу гривень) в рахунок відшкодування витрат за надану правничу допомогу у кримінальному процесі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний