Провадження № 2/127/1658/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Кравчук Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження. Наразі ОСОБА_1 продовжує навчання у вищих навчальних закладах, а саме в Київському університеті культури за спеціальністю «Менеджер соціокультурної діяльності» на денній формі навчання та в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса на історичному факультеті на заочній формі навчання. Всього у 2018 році за навчання в Київському університеті культуру було сплачено 12965,000 грн. Протягом 2017-2018 років за навчання в Донецькому національному університеті ім. В.Стуса було сплачено 5514,00 грн. Позивач зазначає, що окрім оплати за навчання, він також несе значні витрати на забезпечення свого нормального існування: купує одяг, канцелярське приладдя, книги для навчання, орендує квартиру в АДРЕСА_1 .

Тривалий час матеріальним забезпеченням ОСОБА_1 займалася лише матір, а відповідач фактично припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивач продовжує навчатися у вищих навчальних закладах, в зв`язку з чим потребує фінансової допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до закінчення навчання в Київському університеті культури, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, мотивуючи це тим що, відповідач несе значні кошти на оплату комунальних послуг та на проїзд до місця роботи (смт. Літин). Дитину мають утримувати обоє батьків. Просили позов ОСОБА_1 задовольнити частково в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, оскільки відповідач не має можливості надавати більший розмір аліментів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12.12.19997 року Літинським райвідділом реєстрації актів громадського стану Вінницької області, батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 (а.с. 5).

Згідно із довідкою Донецького національного університету імені Василя Стуса №557/6.5.0-39 від 27.05.2019 року, ОСОБА_1 є студентом 4 курсу СО «Бакалавр» заочної форми навчання за контрактом спеціальності «Історія» історичного факультету даного університету. Початок навчання 01.09.2015 року, закінчення навчання 30.06.2020 року (а.с. 41). Факт навчання в даному закладі також підтверджується договором №1555/77-10/17 про надання освітніх послуг (а.с. 8).

З довідки Київського університету культури №151 від 28.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 є студентом 2 курсу, денної форми навчання на контрактній основі даного університету. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с. 42). Даний факт підтверджується договором про підготовку фахівця з вищою освітою (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №1946 від 01.07.2019 року, за період з 01.11.2018 року по 30.04.2019 року розмір пенсії ОСОБА_3 становить 30323,28 грн.

Також відповідач працює в ПП «Лукавто» та розмір його заробітної плати за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року становить 23919,00 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що він несе значні кошти на оплату комунальних послуг та на проїзд до місця роботи (смт. Літин), оскільки вони не підтверджені жоднимидостовірними, належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Так, судом враховується, що позивач наразі навчається в двох вузах, в зв`язку з чим несе значні витрати. Відповідач є працездатною особою, працює на ПП «Лукавто», отримує пенсію та заробітну плату, має власне житло, інших утриманців немає.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що буде стягуватись на утримання повнолітнього сина на період його навчання в закладі, але не більше ніж до 23-річного віку, буде обґрунтованим і законним.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 191, 199-200 СК України, п.п. 15, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на час його навчання у Київському університеті культури в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи стягнення з 24.04.2019 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складений 10.07.2019 року.

Суддя