П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Лисенка П.П., Самчишиної Н.В., із секретарем судового засідання Цуркан І.І., за участю прокурора Цвікилевич Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2019 року, ухваленого в приміщенні того ж суду о 10 год. 11 хв. у складі судді Семенової Л.М., по справі № 477/1347/19, провадження № 22-ц/812/1695/19, за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Аргумент» про визнання незаконними та скасування наказу, скасування запису в Державному реєстрі речових прав, витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і Фермерського господарства «Аргумент», в якій просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 09.01.2019 року №75/0/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,65 га (кадастровий номер :02:000:1042) для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №29901805 від 15.01.2019 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1042 за ОСОБА_1 ;

- витребувати у Фермерського господарства «Аргумент» () у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастра у Миколаївській області вище вказану земельну ділянку.

Обґрунтовуючи позов, прокурор зазначав, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000011 від 12.03.2019 року було виявлено факт надання ОСОБА_1 в порушення вимог ст. ст. 116,118, 121 ЗК України, двічі земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а саме: площею 2 га на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 28 грудня 2018 року №10-11834/15-18-СГ (кадастровий номер ділянки :02:011:0108) право власності зареєстроване 03 січня 2019 року за №29779475) в межах території м. Фастів Київської області, та площею 1,65 га на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 09 січня 2019 року № 75/0/14-19-СГ (кадастровий номер ділянки :02:000:1042 запис про реєстрацію №29901805 від 15 січня 2019 року) в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. В подальшому ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 66 від 01.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рибачук О.В., відчужив право власності на вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 , про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 30114816. Тобто ОСОБА_2 придбав вказану земельну ділянку в особи, яка, з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка перебуває в користуванні фермерського господарства «Аргумент» на підставі договору оренди від 05.02.2019 року, укладеного між вказаним господарством та ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 , отримуючи у власність земельну ділянку площею 1,65 га, повторно використав право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, прокурор просив України задовольнити його позовні вимоги (а.с.6-15).

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2019 року позов прокурора задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 09 січня 2019 № 75/0/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,65 га (кадастровий номер :02:000:1042) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташовані в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 29901805 від 15.01.2019 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1042 за ОСОБА_1

Витребувано у Фермерського господарства «Аргумент» у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку за кадастровим номером :02:000: 1042 , площею 1,65 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Вирішено питання про стягнення судових витрат (а.с.103-109).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 09 січня 2019 року про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,65 га для ведення особистого селянського господарства не грунтується на нормах закону, оскільки всупереч положень ст.ст. 116,121 ЗК України відповідач ОСОБА_1 двічі безоплатно отримав у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га та 1,65 га кожного разу. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора в інтересах держави є обґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Соколіка В.Д., подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначав, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення. Справа була розглянута у відсутність відповідача, який не був належно та своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи. Також зазначає, що про існування у відповідача права власності на земельну ділянку, розташовану на території м. Фастова Київської області, відповідачу стало відомо тільки з рішення суду, оскільки заяву про надання йому земельної ділянки в Київській області він не подавав, свідоцтва про право власності не отримував (а.с.130-132).

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи апеляційної скарги не подали, відзив на апеляційну скаргу від них не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Соколіка В.Д. про відкладення судового засідання відхилена, оскільки причини його неявки не визнані поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів прийшла до такого.

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2019 року за ОСОБА_1 на підставі наказу Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 28.12.2018 року № 10-11834/15-18-сг зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:011:0108 площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території міста Фастова Київської області. Право власності на зазначену земельну ділянку припинено 14.01.2019 року за договором купівлі-продажу від 14.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського РНО Київської області Бобковим О.В. (а.с. 21-22).

В той же час 07.11.2018 року ОСОБА_1 як учасник АТО звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру у Миколаєвській області, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,65 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області у межах норм безоплатної приватизації. В заяві зазначав, що право на безоплатну приватизацію по вищевказаному цільовому призначенню не використав (а.с. 27).

12 листопада 2018 року наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 7852/0/14-18-СГ на підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

04 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.68).

09 січня 2019 року наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 75/0/14-19-СГ затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 1,6500 га, в тому числі ріллі площею 1,6500 га, (кадастровий номер :02:000:1042) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с. 24).

15 січня 2019 року на підставі зазначеного наказу проведена реєстрація права власності ОСОБА_1 на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на зазначену земельну ділянку припинено 01 лютого 2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рибачук О.В. (а.с. 17).

Отже, ОСОБА_1 із земель державної власності двічі безоплатно отримана земельна ділянкадля ведення особистого селянського господарства площами 2,0 га та 1,65 га.

Частина перша статті 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Положення частини третьої та четвертої статті 116 Земельного кодексу України передбачають, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Досліджені судом докази доводять, що ОСОБА_1 двічі використав своє право на отримання безоплатно земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що протирічить нормам ст.ст. 116,121 ЗК України.

Проаналізувавши викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заслуговують на увагу, оскільки зі справи вбачається, що ОСОБА_1 за адресою місця його реєстрації надсилалась копія ухвали суду від 03.06.2019 року про забезпечення позову, яку він отримав 25.06.2019 року (а.с. 80), крім того про розгляд справи на 17.07.2019 року він був належним чином сповіщений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення йому 04.07.2019 року (а.с. 91).

Заперечення апелянтом факту отримання ним у власність земельної ділянки в Київській області спростовується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 16-23), а також додатково наданими прокурором апеляційному суду документами щодо виділення вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 - клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16.08.2018 року, копія паспорта, ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій, та наказів відповідного органу, що має право на розпорядження земельними ділянками. Апеляційним судом вказані додаткові документи прийняті, оскільки їх надано на спростування доводів апеляційної скарги, крім того, прокурором доведено неможливість отримання вказаних документів на час розгляду справи судом першої інстанції.

Надана апеляційному суду копія заяви ОСОБА_1 на адресу Фастівського відділення поліції Київської області про вчинення кримінального правопорушення працівниками ГУ Деоржгеокадастру у Київській області з приводу надання земельної ділянки ОСОБА_1 не спростовує факт отримання ним у власність земельної ділянки.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має пільги як учасник бойових дій, тому судовий збір, який має бути стягнутий з нього в розмірі 1680,88 грн., сплачений при подачі позову до суду першої інстанції, підлягає компенсуванню прокуратурі Миколаївської області за рахунок держави (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

За наведених обставин рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 липня 2019 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким витрати по сплаті судового збору в розмірі 1680,88 грн., понесені прокуратурою Миколаївської області, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя П.П. Лисенко

Суддя Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року