ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8151/14

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1347/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 липня 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, повний текст рішення складений - 29.07.2019) у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всекраїнський фінансовий союз» від 11.06.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 800003826 у сумі: за кредитом - 984723,79 грн, по відсотках - 32890, 69 грн, по комісії - 64159, 64 грн, та судових витрат, а саме - витрат по сплаті третейського збору в сумі - 400,00 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.10.2014 заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа - задоволено. Видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всекраїнський фінансовий союз» від 11.06.2014 по цивільній справі № 1421-1/610/14 Третейського суду в складі третейського судді Петренко В.С. (одноособово) за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1081774,12 грн, судових витрат у вигляді витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн.

26.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування посилався на те, що судом помилково було видано виконавчий лист, оскільки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення третейського суду) суд повинен був відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, тобто справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Заявник посилається на ЗУ «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» № 2983-VI від 03.02.2011 року, який набрав чинності 12.03.2011, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту (в тому числі забезпеченого іпотекою), поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що рішення третейського суду, на підставі якого видано виконавчий лист, не скасовано у встановленому законом порядку і доказів протилежного суду не надано, що свідчить про те, що вказаний виконавчий лист не був виданий судом помилково, а тому, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2019 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, та постановити нову, якою визнати виконавчий лист № 751/8151/14 (провадження № 6/751/2425/14) виданий 10.10.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 800003826 від 14.05.2008 у сумі 1081774,12 грн, судових витрат у вигляді витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн, та судовий збір в сумі 243,60 грн, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержане стягнення за виконавчим листом № 751/8151/14 в сумі 19 149, 81 грн.

За доводами апеляційної скарги оскаржувану ухвалу суду прийнято з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги базуються на вимогах заяви ОСОБА_1 , поданої до суду першої інстанції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, крім того у скарзі заявник посилається на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2015 по цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , яким задоволено вимоги банку, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800003826 в розмірі 2783176,04 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру. Під час розгляду даної справи банком не було повідомлено про рішення третейського суду. Таким чином, посилається на неможливість притягнення двічі до відповідальності.

В обгрунтування незаконності оскаржуваної ухвали заявник посилається на некомпетентність суду першої інстанції, так, предметом укладеного кредитного договору є іноземна валюта - долари США , що згідно правової позиції викладеної в постановах ВСУ у справах № 6-831цс14 та № 6-187цс15, спір, який виник з правовідношення щодо проведення розрахунку за договором кредиту, виданого в іноземній валюті, не може розглядатися у приватному порядку - третейськими судами.

Таким чином, судом першої інстанції виконавчий лист було видано помилково, не перевіривши законність третейського рішення, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали третейської справи № 1421-1/610/14, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 11.06.2014 позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 800003826 від 14.05.2008 - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором № 800003826 від 14.05.2008 в сумі 1 081 774, 12 грн, а саме: за кредитом - 984 723, 79 грн, по відсотках - 32 890, 69 грн, по пені - 64 159, 64 грн; витрати по сплаті третейського збору в сумі 400,00 грн (а.с. 30-32 третейської справи).

На підставі вказаного вище рішення третейського суду ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.10.2014 ПАТ «Альфа-Банк» було видано виконавчий лист (а.с. 19).

Ухвалою місцевого суду від 29.07.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення третейського суду, на підставі якого видано виконавчий лист, не скасовано у встановленому законом порядку і доказів протилежного суду не надано, що свідчить про те, що вказаний виконавчий лист не був виданий судом помилково, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За змістом частин 1 та 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналізуючи вказане вище, слід зазначити, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Оскільки рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 11.06.2014 про стягнення заборгованості на даний час не скасоване в порядку, передбаченому розділом VІІІ ЦПК України, обставини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Таким чином, законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Встановивши, що на даний час наявні зобов`язання боржника щодо виконання виконавчого листа №751/8151/14 (провадження 6/751/2425/14), виданого 10.10.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова, при цьому докази, які б підтверджували відсутність у боржника обов`язку або будь-які інші причини, за яких лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню також відсутні, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст. 432 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про подвійне стягнення заборгованості з боржника з посиланням на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2015 не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки зазначеним рішення вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, що не є тотожнім стягненню боргу.

Посилання заявника у скарзі на те, що предметом укладеного кредитного договору є іноземна валюта - долари США, що згідно правової позиції викладеної в постановах ВСУ у справах № 6-831цс14 та № 6-187цс15, спір, який виник з правовідношень щодо проведення розрахунку за договором кредиту, виданого в іноземній валюті, не може розглядатися у приватному порядку - третейськими судами, суд апеляційної інтонації не приймає до уваги, оскільки, такі доводи не відносяться до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, 16.04.2019 ОСОБА_1 було подано заяву про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 11.06.2014 у справі « 1421-1/610/14 за позовом «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , яка була повернута заявнику Ухвалою Чернігівського апеляційного суду 24.04.2019.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 432 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 31.10.2019.

Головуючий Судді: