Справа № 201/2853/19
Провадження № 2/201/1893/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 липня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2019р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного (а.с. № 2-3).

В позовній заяві ОСОБА_3 посилалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.12.2015р. проте з жовтня 2017р. сімейні відносини були припинені по причині різних погляді на життя, сторони стали проживати окремо. Від цього шлюбу мають дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально позивачці та дитині не допомагає, про сім`ю не турбується. Відповідач працює приватним підприємцем та має достатній дохід. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника до досягнення дитиною трирічного віку.

В наданій суду 01.07.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала (а.с.№ 29).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання по справі, які призначалися 16.05.2019р. та 01.07.2019р., не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу був повідомлений належним чином, а саме за адресою, яка надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26.03.2019р. (а.с. № 12) та за адресою, яка надана позивачкою у позовній заяві як адреса фактичного місця знаходження відповідача. При цьому, судові повістки були повернуті на адресу суду поштою з відповідною позначкою на конверті „за закінченням терміну зберігання(а.с. № 16-19, 26-27). Також про дату судового засідання на 01.07.2019р. відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 28).

За ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 210 ЦПК України, з урахуванням згоди позивачки, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у справі доказів у порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд ухвалою від 01.07.2019р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами з винесенням по справі заочного рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.12.2015р., що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1 виданим 19.12.2015р. Жовтневим ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ (а.с.№ 4).

Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18.07.2016р. Жовтневим районним у місті Дніпропетровську ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. № 5).

Малолітній син мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с. № 6). батько родину не утримує.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу)другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності та, враховуючи, що відповідач разом з дружиною та дитиною не проживає, не надає допомоги на їх утримання, не надав суду жодних заперечень щодо розміру аліментів, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 ; стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 11.03.2019р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на ставки судового збору, визначені ст. 4 Закону України «Про судовий збір» для вимог майнового характеру, а також враховуючи що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то суд вважає за можливе, з урахуванням задоволення позову, стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768грн. 40коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 80, 84, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 137, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 11.03.2019р.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його дружини до досягнення дитиною трирічного віку народження, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 11.03.2019р.

Рішення у межах суми платежу аліментів на утримання дитини за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення у межах суми платежу аліментів на утримання дружини за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.