КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7422/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Київ

Справа № 761/8328/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_5, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року, постановлену у складі судді Фролової І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення - передано до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу на розгляд за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказував, що відповідно до паспорту Печерського району м. Києва, розміщеному на офіційному сайті Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, до Печерського району належить непарна сторона вулиці Велика Васильківська. Отже, спірне майно знаходиться на території Печерського району м. Києва, а тому даний спір за територіальною підсудністю має розглядатись Печерським районним судом м. Києва, а не Голосіївським районним судом м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суд можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна - оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що у Голосіївському районі м. Києва, то позовна заява підлягає передачі на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

Висновок суду першої інстанції про наявність процесуальних підстав для розгляду справи за місцем знаходження нерухомого майна колегія суддів вважає правильним, проте з висновком про направлення справи для розгляду в Голосіївський районний суд м. Києва - не погоджується, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в яком просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення, укладеного 16.04.2016 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 поверх.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

В пункті 42 Постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ визначив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а такожоб`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна.

Враховуючи те, що предметом розгляду цієї справи є договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , 3 поверх, то судом першої інстанції правильно застосовані правила виключної підсудності, визначені ст. 30 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення позивачем при поданні позовної заяви правил територіальної підсудності.

Разом з тим, відповідно до паспорту Печерського району м. Києва, розміщеного на офіційному сайті Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, станом на 01.01.2019 року, до території Печерського району м. Києва віднесена, зокрема, непарна сторона вулиці Велика Васильківська.

Отже, вирішуючи питання про передачу на розгляд до іншого суду справи за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, суд першої інстанції помилково визначив підсудність даної справи Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки спірне нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за адміністративно-територіальним поділом м. Києва відноситься до Печерського району м. Києва.

Згідно з ч.4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни судового рішення в частині передачі позовної заяви ОСОБА_3 на розгляд до Печерського районного суду м. Києва

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_5 ,- задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року - змінити, направити позовну заяву ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди нежитлового приміщення за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.