Справа № 570/4558/19
Номер провадження 2/570/1430/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить стягнути з відповідача 150000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 червня 2018 року відповідач позичив у нього 150 000 гривень строком до 01 червня 2019 року, про що ними був складений та підписаний договір позики. До цього часу відповідач кошти не повернув.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дослідивши матеріали справи приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем 01 червня 2018 року укладений договір позики, за яким відповідач, ОСОБА_2 взяв у позивача в борг 150 000 гривень, які зобов`язався повернути до 01 червня 2019 року. Даний факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні договором позики від 01 червня 2018 року.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що ОСОБА_2 взяте зобов`язання, щодо повернення позивачу позичених коштів, на день розгляду справи не виконав, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 150 000 гривень обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач відповідно до положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а відповідно не поніс даної судової витрати, вона підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету.

Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню до державного бюджету лише 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті позивачем при поданні позову, тобто 750 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 206, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 150000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 750 грн. 00 коп. (Отримувач: УК у Рівненському районі/Рівненський район/22030101. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок: UA6017295. Код отримувача (ЄДПРОУ): 38012756. Код класифікації доходів бюджету: 22030101. Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Штогун О.С.