Справа № 145/1041/17
Провадження № 22-ц/801/1800/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кіосак Н. О.
Доповідач:Матківська М. В.
УХВАЛА

30 жовтня 2019 рокуСправа № 145/1041/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.

Секретар: Константинов А.К.

За участю: позивача ОСОБА_1 і його представника - адвоката Терещенко О.В.; представників відповідача ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» Костюка О.С. і Потьомкіна І.М.; представника відповідача АТ «Українська залізниця» - адвоката Коротуна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» про закриття провадження у справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» і Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання дій керівного складу ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо усунення ОСОБА_1 від виконання в.о. голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» незаконними, визнання недійсним та скасування рішення ПАТ «Українська залізниця» від 07 червня 2017 року № 69-5/39-9 про припинення повноважень виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», встановлення факту, що він є головою правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», поновлення на посаді, допущення до виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

Рішення постановила суддя Кіосак Н.О.

Рішення постановлено о 09.29 год. у смт Тиврові

Дата складення повного тексту рішення 13 червня 2019 року,

Встановив:

12 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» (Гніванський завод СЗБ») і ПАТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі і стягнення оплати за вимушений прогул та морального збитку.

01 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну підстави позову та збільшення позовних вимог.

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 подав нову заяву про зміну підстави позову та збільшення розміру позовних вимог.

Свої вимоги мотивував наступним. На підставі наказу Міністерства інфраструктури України № 17-О від 16 лютого 2015 року він був призначений виконуючим обов`язки голови правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» з 16 лютого 2015 року на період до призначення його керівником цього товариства в установленому законом порядку.

07 червня 2017 року ПАТ «Укрзалізниця» видало рішення № 69-5/39-9 за підписом голови правління ОСОБА_6 і члена правління ОСОБА_14 «Про виконавчий орган ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», де згідно п. 1 головою правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» було обрано ОСОБА_4 , а згідно п. 2 його повноваження виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» були припинені.

Пунктом 3 цього рішення ОСОБА_4 уповноважено підписати відповідні накази по товариству, а пунктом 4 уповноважено голову наглядової ради ОСОБА_14. підписати контракт із ОСОБА_4

Таке усунення від роботи і звільнення він вважає необґрунтованим і таким, що суперечить нормам законодавства. Щодо відсторонення його від роботи після виходу з лікарняного, то він зазначив, що згідно зі статтею 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Форма та порядок видання рішення ПАТ «Укрзалізниця» № 69-5/39-9 від 07 червня 2017 року суперечать Статуту ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» і Статуту ПАТ «Укрзалізниця», що робить його незаконною підставу для звільнення.

Так, відповідно до п. 1 ст. 33 Статуту ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» акціонер має право брати участь в управлінні товариством на умовах, визначених законодавством і Статутом.

Відповідно до п.п. 19 п. 82 Статуту ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» до виключної компетенції вищого органу належить прийняття рішення про припинення повноважень голови та членів виконавчого органу.

За п. 80 Статуту ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» рішення з питань, що належать до компетенції вищого органу оформляється письмово у формі протокольного рішення акціонера (правління ПАТ «Укрзалізниця») та має статус протоколу загальних зборів товариства.

Розділ «Правління» (пункти 81-122 Статуту ПАТ «Укрзалізниця») визначають компетенцію, загальні умови, склад та порядок роботи колегіального виконавчого органу товариства - правління ПАТ «Укрзалізниця», а також порядок проведення засідань, прийняття та оформлення рішень правління.

Згідно підпунктів 31, 32 пункту 99 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» до компетенції правління належить в тому числі прийняття рішення стосовно формування складу органів господарських товариств, засновником та власником 100 відсотків акцій яких є ПАТ «Укрзалізниця».

Статутом визначено, що відповідно до:

п. 101. Основною формою роботи правління є засідання, які можуть бути проведені за допомогою технічних засобів зв`язку (в тому числі за допомогою телефонної або відеоконференції). Допускається також прийняття рішень правлінням шляхом проведення заочного голосування (письмового опитування) або іншим допустимим способом відповідно до законодавства;

п. 102. Засідання правління проводяться, як правило, за місцезнаходженням товариства;

п. 103. Засідання правління проводяться у міру потреби, але не рідше ніж один раз на два тижні. Засідання правління скликаються головою правління за власною ініціативою або на вимогу будь-якого члена правління;

п. 105. Повідомлення про проведення засідання правління (письмове повідомлення, електронний лист, телефакс тощо) надсилаються всім членам правління не пізніше ніж за три робочі дні до дати проведення засідання. У такому повідомленні зазначаються дата, час і місце проведення засідання правління, а також порядок денний. Члени правління мають право ініціювати внесення змін до запропонованого порядку денного шляхом надіслання голові правління (якщо засідання ініційоване членом правління - такому члену правління) відповідних пропозицій до порядку денного не пізніше ніж за один робочий день до дати проведення засідання;

п. 106. У разі виникнення потреби в оперативному прийнятті рішень правленням засідання правління можуть проводитися без дотримання процедури, зазначеної у пункті 105 цього Статуту. У такому разі для цього необхідно отримати згоду всіх членів правління;

п. 107. Засідання правління вважається правомочним, якщо в ньому бере участь не менш як дві третини усього складу правління. Кожний член правління має один голос. Рішення приймається, якщо за нього проголовувало більше половини членів правління, що присутні на засіданні. Передача права голосу членом правління іншій особі, у тому числі іншому члену правління, не допускається;

п. 108. У разі рівного розподілу голосів вирішальний голос має голова правління;

п.111. Рішення правління приймаються колегіально на засіданнях правління та оформляються протоколом. Протокол та інші документи, затверджені правлінням товариства, підписують усі присутні члені правління;

п. 112. У протоколі засідання правління зазначається: номер протоколу, дата, час і місце проведення засідання, головуючий на засіданні (за відсутності голови правління), перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, винесені на голосування, результати голосування, прийняті рішення, протокол засідання може містити інформацію про основних доповідачів та висловлені на засіданні думки учасників. До протоколу засідання правління можуть додаватися матеріали, на підставі яких було прийнято відповідні рішення.

В самому спірному рішенні, очевидно із ціллю виправдання завідомо незаконних дій представників правління ПАТ «Укрзалізниця», зазначено, що це рішення акціонера прийнято відповідно до статті 49 Закону України «Про акціонерні товариства». Але є очевидним із тексту самої статті, особи, що намагались виправдати свої дії, вочевидь намагалися вирвати уривок її з загального контексту, а саме п. 1 ст. 49 Закону України «Про акціонерні товариства», згідно якого визначені особливості проведення загальних зборів товариством, що складається з однієї особи. До товариства з одним акціонером не застосовуються положення статей 33-48 цього Закону щодо порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерного товариства.

Згідно із пунктом 2 ст. повноваження загальних зборів товариства, передбачені статтею 33 цього Закону та внутрішніми документами товариства, здійснюються акціонером одноосібно, а рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів дійсно оформляються ним письмово, у формі рішення, яке має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства.

Проте у даній справі акціонером не є ОСОБА_6 чи ОСОБА_14, а одноосібним акціонером товариства є ПАТ «Укрзалізниця». Тому, для прийняття рішення одноосібно вони мали дотриматись зазначеної процедури згідно Статуту ПАТ «Укрзалізниця» і враховуючи наявність в правлінні 7 осіб відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1239-р від 25 листопада 2015 року, провести належне рішення із відповідною кількістю підписів та при умові, якби ПАТ «Укрзалізниця» дійсно мало би змогу самостійно обирати голову правління на свій розсуд.

Тобто, вищим органом управління товариства є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує ПАТ «Укрзалізниця» в особі 6 членів правління і голови правління. Статтею 117 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» передбачено, що питання, які належать до компетенції правління, не можуть бути передані на одноособовий розгляд голови правління.

Спірне рішення про припинення виконання ним обов`язків голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» не відповідає вимогам протоколу та порядку прийняття подібного рішення правлінням ПАТ «Укрзалізниця», що свідчить про незаконність рішення та безпідставність звільнення.

Відповідно до статті 122, голова правління відповідно до рішень правління: укладає та розриває трудові договором з керівниками філій, представництв, інших відокремлених підрозділів товариства, визначає їх повноваження; укладає договори (контракти) та вчиняє інші правочини від імені товариства в межах повноважень, передбачених законодавством, цим Статутом і внутрішніми документами товариства у спосіб, встановлений законодавством і цим Статутом.

Відповідно до цього голова Наглядової ради товариства ОСОБА_14 не наділений повноваженнями заключити контракт із новим головою правління.

Із 06 червня 2017 року він був відсутній на робочому місці по причині захворювання та перебування на лікарняному. Про свою тимчасову непрацездатність належним чином повідомив до відділу кадрів за місцем роботи, але відповідні документи з цього приводу були приховані.

За його відсутності робочий кабінет був відкритий і у всіх, хто туди входив був вільний доступ до його документів. Частина документів зникла з його робочого столу. Після чого, викликавши працівників поліції, шантажуючи його тим, що звинуватять його у крадіжці документів, забрали печатки і інвентаризаційні справи, які він змушений був віддати під тиском.

З моменту як це все відбувалося, він був морально пригнічений настільки, що не міг ясно мислити та оцінювати ситуацію, стан здоров`я різко погіршився.

Дії, які були вчинені його підлеглими на товаристві і які порушили його законні права, призвели до моральних страждань і до його повного морального упадку, в зв`язку із чим він втратив зв`язок із реальністю, перестав спілкуватися із своїми домашніми, втратив нормальні життєві зв`язки, що в подальшому вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вважає, що призначення працівника виконувачем обов`язків можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців. Якщо ж працівник виконує обов`язки більше двох місяців, є підстави вважати, що він затверджений на цій посаді, хоча відповідного документа не було видано. Про це свідчить і судова практика.

Якщо кандидатура особи була відхилена вищим органом, працівника слід звільнити за ч. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строкового трудового договору).

Враховуючи, що він працює на цій посаді вже понад 2 роки, висновок щодо його трудових прав та обов`язків є очевидним.

Крім того, згідно зі статтею 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Отже, порушення зазначеної заборони призначення працівника виконуючим обов`язки по вакантній посаді може бути підставою для визнання недійсною умови тимчасового виконання відповідно до статті 9 КЗпП України. У такому випадку працівник буде вважатися прийнятим на роботу на загальних підставах.

Крім того, спеціальними законами України встановлено порядок призначення окремих категорій працівників виконувачем обов`язків за певними посадами. Зокрема відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення конкурсного відбору керівників державних суб`єктів господарювання» № 777 від 3 вересня 2008 року, на таку посаду призначають лише за результатами конкурсного відбору.

Відповідно до внесених до цієї постанови змін на початку 2015 року завод підпадає під його дію, на протязі двох попередніх років проводилися відповідні конкурсні відбори і головою товариства по сьогодні залишався він.

Відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів України здійснює повноваження щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням і розпорядженням ними у межах, визначених законодавством України з метою задоволення державних та суспільних потреб. Згідно із статтею 5 цього Закону Кабінет Міністрів України призначає на посади та звільняє з посад керівників господарських структур, стосовно яких функції з управління він виконує. ПАТ «Укрзалізниця» як особа, до якої надійшли корпоративні права на ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» здійснює призначення всіх керівників державних товариств через ту саму процедуру.

Після заключення контракту ПАТ «Укрзалізниця» мало б видати відповідний кадровий наказ, чого не зробив. Замість цього відповідно до п. 4 рішення ОСОБА_4 перший з усіх голів правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» сам видав наказ про те, що він приступає до виконання обов`язків за посадою голови правління заводу, посилаючи на Статут, який на цей момент не був зареєстрований та не мав юридичної сили, а також на наказ Південно-Західної залізниці № 495/ос від 12 червня 2017 року, якого ніхто не бачив і який не міг бути використаний як наказ ПАТ «Укрзалізниця» для призначення ОСОБА_4 головою правління, так як головою залізниці не є ОСОБА_6 . Станом на день підписання ОСОБА_6 зазначеного рішення його контракт закінчився два дні тому.

Після закінчення строку дії контракту ОСОБА_6 продовжує виконувати обов`язки голови правління ПАТ «Укрзалізниця» на підставі статті 39-1 КЗпП України, в якій передбачено, що коли після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Проте, контракт із головою правління ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_6 втратив свою дію 05 червня 2017 року і не може бути продовженим старою датою. Голова правління, який очолює товариство, не має права обіймати посаду та здійснювати свої повноваження і, відповідно, приймає рішення без законних підстав, через відсутність рішення правління товариства і не несе юридичної відповідальності за свої дії.

Тобто, підписуючи рішення (за умови, що саме він його підписав), яке стосується зміни керівництва ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» при наявності ряду процедурних та законодавчих порушень, він не несе ніякої відповідальності за вчинені дії по обранню (яке мав проводити не він), а по факту двоосібного ним та ОСОБА_14 , призначенню нового голови правління, та не має права приймати такі рішення.

Станом на день подачі позову його не ознайомили з кадровим наказом про звільнення, тобто його фактично усунуто від роботи діями працівників ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», які фактично усунули його від виконання ним його обов`язків, визнавши ОСОБА_4 новим головою правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону».

З урахуванням заяв про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, позивач просив: визнати дії керівного складу правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» щодо його усунення від виконання в.о. голови правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» незаконним; визнати недійсним та скасувати рішення ПАТ «Українська залізниця» від 7 червня 2017 року № 69-5/39-9 про припинення повноважень виконуючого обов`язки голови правління «Гніванський завод СЗБ» ОСОБА_1 .; визнати факт того, що він є головою правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», поновити його на цій посаді та допустити його до виконання своїх обов`язків; стягнути з ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, розрахований із суми середньої місячної заробітної плати та кількості робочих днів до дня постановлення судового рішення і моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.; допустити судове рішення до негайного виконання; покласти на відповідачів витрати по оплаті судового збору і юридичної допомоги.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 3 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» і ПАТ «Українська залізниця» про визнання дій керівного складу ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» щодо усунення ОСОБА_1 від виконання в.о. голови правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» незаконними, визнання недійсним та скасування рішення ПАТ «Українська залізниця» від 7 червня 2017 року № 69-5/39-9 про припинення повноважень виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», встановлення факту, що він є головою правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», поновлення на посаді та допущення до виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Зазначив, що із рішенням суду не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи; у справі не були доведені обставини на підставі яких суд виніс рішення та того, що висновки суду не відповідають обставинам справи та протирічать один одному, а також судом неправильно застосовані норми матеріального права, як то: статті 40, 41, 46, 116, 235 КЗпП України, ст. 58, 61 Закону України «Про акціонерні товариства», п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду корпоративних спорів», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз`яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29 грудня 1965 року № 30/39. Крім цього рішення суду не відповідає ряду вимог Цивільного процесуального кодексу, а саме: ст. ст. 79-81, 263, 264 ЦПК України.

Відповідач ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив ОСОБА_12 відмовити в задоволенні апеляційної скарги на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 3 червня 2019 року в повному обсязі.

Відповідач АТ «Укрзалізниця» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 3 червня 2019 року відмовити, а провадження у справі закрити на підставі статей 255 та 377 ЦПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а вказаний спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, відповідно до норм ГПК України.

У судовому засіданні позивач і його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представники відповідача ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» апеляційну скаргу не визнали.

Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» не визнав апеляційну скаргу та підтримав заяву, викладену у своєму відзиві на апеляційну скаргу щодо закриття провадження у справі з тих підстав, що даний спір є корпоративним, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, а тому судом першої інстанції порушено правила юрисдикції загальних судів, визначені статтями 19-22 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Позивач і його представник заперечили щодо задоволення заяви про закриття провадження у справі із зазначених представником відповідача підстав; даний спір не вважають корпоративним і просять розглядати справу в порядку цивільного судочинства.

Представники відповідача ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» підтримали заяву щодо закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи щодо заяви відповідача про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, що стосуються даної заяви, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування із закриттям провадження у цивільній справі за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 і 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу Міністерства інфраструктури України № 17-О від 16 лютого 2015 року покладено з 19 лютого 2015 року виконання обов`язків голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на ОСОБА_1 , головного інженера зазначеного товариства, на період до прийняття відповідно рішення Вищим органом товариства (том 1 а. с. 11).

Згідно витягу з протоколу № Ц-57/56 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 07 червня 2017 року, у пункту 9.2 ухвалено рішення про припинення повноваження в. о. голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» ОСОБА_1 (том 1 а. с. 141-142, 164-165).

Рішенням акціонера ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» № 69-5/39-9 від 07 червня 2017 року «Про виконавчий орган ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» припинені повноваження в. о. голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» ОСОБА_13 .

У рішенні зазначено, що це рішення акціонера відповідно до ст. 49 Закону України «Про акціонерні товариства» має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства. Рішення підписане головою правління ОСОБА_6 і членом правління ОСОБА_14 (том 1 а. с. 12).

Статтею 49 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що до товариства з одним акціонером не застосовуються положення статей 33 - 48 цього Закону щодо порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерного товариства (частина 1). Повноваження загальних зборів товариства, передбачені статтею 33 цього Закону та внутрішніми документами товариства, здійснюються акціонером одноосібно. Рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів, оформлюється ним письмово (у формі рішення). Таке рішення акціонера має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства (частина 2).

Статут ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» затверджений наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 021 від 26 січня 2016 року, у якому визначено, що ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» є юридичною особою (пункт 2); управління корпоративними правами товариства здійснює ПАТ «Укрзалізниця» (пункт 4); єдиним акціонером товариства до набуття права власності на акції у процесі їх продажу є ПАТ «Укрзалізниця», яке є власником 100 відсотків акцій товариства (пункт 30); ПАТ «Укрзалізниця» здійснює функції вищого органу товариства - загальних зборів акціонерів одноосібно (пункт 31); акціонер товариства має право: брати участь в управлінні товариством на умовах, визначених законодавством та цим Статутом; призначати осіб до складу органів товариства (пункт 33) (том 1 а. с. 17-51).

Згідно з пунктом 78 Статуту органами товариства є: загальні збори; наглядова рада; правління; ревізійна комісія (том 1 а. с. 29).

Вищим органом товариства є загальні збори акціонерів. Повноваження вищого органу передбачені законодавством та цим Статутом, здійснюються ПАТ «Укрзалізниця» як єдиним акціонером одноосібно (пункт 79 Статуту). Рішення з питань, що належать до компетенції вищого органу, оформляється письмово у формі протокольного рішення акціонера (правління ПАТ «Укрзалізниця») та має статус протоколу загальних зборів товариства - пункт 80 Статуту (том 1 а. с. 29-30).

До виключної компетенції вищого органу, що закріплено у пункті 81 Статуту, належить: встановлення кількісного складу виконавчого органу товариства (пп. 17); обрання голови та членів виконавчого органу товариства, обрання особи, яка уповноважується на підписання контрактів з головою та членами виконавчого органу (пп. 18); прийняття рішення про припинення повноважень голови та членів виконавчого органу (пп. 19); прийняття рішення про відстороненні голови та/або членів виконавчого органу від здійснення повноважень та обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови та/або членів виконавчого органу (пп. 20) (том 1 а. с. 30-31).

Виконавчим органом, що здійснює управління поточною діяльністю товариства, є правління. Кількісний склад правління встановлюється вищим органом. Голова та члени правління призначаються вищим органом строком на три роки (пункти 116, 117, 120 Статуту ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» (том 1 а. с. 36).

Правління очолює голова правління. Обрання та припинення повноважень, відсторонення голови та членів правління здійснюється в порядку, передбаченому цим Статутом. Підстави припинення повноважень голови правління встановлюються законодавством, цим Статутом та контрактом, що укладається з ним (пункт 122, 124, 126 Статуту товариства).

Особа, на яку тимчасово покладаються обов`язки голови правління за його відсутності, має всі повноваження голови правління, передбачені законодавством, цим Статутом (пункт 135 Статуту товариства).

Статут Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 (том 1 а. с. 52-70).

Даним Статутом визначено, що органами товариства є: загальні збори; наглядова рада; правління; ревізійна комісія (пункт 52).

Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України (пункт 53).

Колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є правління, яке діє на підставі законодавства, цього Статуту та положення про нього; підзвітне вищому органу та наглядовій раді і організовує виконання їх рішень; діє від імені товариства у межах встановлених законодавством, цим Статутом і положенням про нього. Діяльність правління регулюється принципами економічної доцільності та спрямована на одержання прибутку та збільшення вартості товариства (пункт 81, 82).

Згідно пункту 99 Статуту до компетенції правління належить, у тому числі: визначення представників товариства для участі в загальних зборах юридичних осіб, засновником, співзасновником та/або учасником яких є товариство, господарських товариств, 100 відсотків акцій (часток у статутному капіталі) яких внесено до статутного капіталу товариства, а також господарських товариств, державні пакети акцій (частки) яких вносяться до статутного капіталу товариства (підпункт 31); визначення позиції товариства (представників товариства) під час розгляду таких питань порядку денного загальних зборів акціонерів чи учасників та/або засідань наглядової ради товариств, зазначених у підпункті 31 цього пункту, у тому числі прийняття рішення стосовно формування складу їх органів (підпункт 32); прийняття рішень з питань керівництва роботою юридичних осіб, засновником, співзасновником та/або учасником яких є товариство (підпункт 35).

Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (частина 3 статті 92, частина 1 статті 161 ЦК України).

Згідно статті 3 КЗпП України до трудових відносин належить відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Кодексом законів про працю України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

Припинення повноважень в. о. голови правління за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства прийняти рішення про припинення виконання повноважень в. о. голови правління міститься не в приписах Кодексу законів про працю, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Здійснення управління господарським товариством визначено Господарським кодексом України, у якому згідно положень статті 89 управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства» виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради (частина 1). Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом (частина 2). Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор) (частина 3). Членом виконавчого органу акціонерного товариства може бути будь-яка фізична особа, яка має повну цивільну дієздатність і не є членом наглядової ради чи ревізійної комісії цього товариства (частина 4).

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання ( призначення), усунення, відсторонення, відкликання, припинення повноважень членів виконавчого органу цього товариства стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є саме корпоративні правовідносини.

Зміст корпоративних прав та корпоративних відносин міститься у статті 167 ГК України. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина 1). Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частина 3).

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту, зокрема, у спосіб, передбачений частиною 3 статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Статтею 99 ЦК України визначено, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (ч. 1). Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу (ч. 2). Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень (ч. 3).Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути "правління", "дирекція" тощо (ч. 4).

Відповідно до статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу (частина 1 статті 98 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом.

У зв`язку з цим припинення повноваження відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу повноважень у сфері управлінської діяльності.

У Рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/2010 від 12 січня 2010 року у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України, зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV «члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків» слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обов`язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов`язків, яке передбачене частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні статті 46 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, зміст положень частини 3 статті 99 ЦК України надає компетентному (уповноваженому) органу товариства право припинити повноваження члена виконавчого органу на виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Відповідно до статті 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства, згідно положень статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1). Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3).

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в статті 15 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 14 липня 2017 року - дату відкриття провадження у справі - том 1 а. с. 74 та частково на час розгляду справи): суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічні положення містяться у статті 19 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року, що діяла частково у період розгляду справи та на час ухвалення судового рішення по справі), відповідно до якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суду і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Із наведених норм процесуального права слідує висновок про те, що не має чіткої визначеності у предметній підсудності і загальними судами розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц і від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17, в яких Суд прийшов до висновку про неправильно визначену предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно положень частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Статтею 255 ЦПК України передбачений обов`язок суду своєю ухвалою закрити провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини 1).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що заява АТ «Укрзалізниця» про закриття провадження у справі є обгрунтованою, тому підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із частковим задоволенням апеляційної скарги позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про закриття провадження у справі задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 червня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» і Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання дій керівного складу ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо усунення ОСОБА_1 від виконання в.о. голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» незаконними, визнання недійсним та скасування рішення ПАТ «Українська залізниця» від 07 червня 2017 року № 69-5/39-9 про припинення повноважень виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», встановлення факту, що він є головою правління ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», поновлення на посаді, допущення до виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіЮ.Б. Войтко
І.В. Міхасішин

Повний текст судового рішення складено 31 жовтня 2019 року