Справа № 182/2109/19
Провадження № 2/0182/1817/2019
У Х В А Л А

Іменем України

02.07.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Черниш В.Ю.

розглянувши в залі суду в м. Нікополі позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги» Нікопольської міської ради про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги» Нікопольської міської ради (далі КП «Міські автомобільні дороги» НМР) про стягнення грошових коштів, не виплачених їй при звільненні.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу № 132-к від 11 вересня 2013 року позивач була звільнена згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін. Під час її перебування у трудових відносинах з відповідачем позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна у розмірі 3697,57 грн.

У зв`язку з наведеними обставинами позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі з урахування індексу зростання цін і тарифів у розмірі 9198,44 грн., а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Провадження по справі було відкрито ухвалою суду від 07.05.2019 року.

Проте, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору (ч. 3 ст. 177 ЦПК України).

У той же час, ОСОБА_1 судовий збір не оплачувала та посилалася на пільгу, встановлену п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно якої позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Однак, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Така позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 має оплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у встановленому Законом розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно розрахунку, проведеного ОСОБА_1 у позові на дату звернення до суду, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки у сумі 182 811,54 грн. Таким чином, позивачеві необхідно оплатити судовий збір у розмірі 1 % вказаної суми, що становить 1828,12 грн.

Частиною 11 ст. 187 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_2 подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху, про що слід повідомити позивача і надати їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали .

Керуючись ст. 177,ч. 11 ст. 187 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги» Нікопольської міської ради про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали.

Запропонувати позивачеві ОСОБА_1 у встановлений строк сплатити судовий збір у сумі 1828,12 грн. (отримувач коштів: УК у м. Нікополі/м.Нікополь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38033121, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 4029, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу (судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ позивача), Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області), надавши суду оригінал квитанції, або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У випадку не усунення вказаних недоліків позовна заява залишається без розгляду, що відповідає положенням ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. В. Тихомиров