Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/309/19
Провадження № 2/506/170/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Паламарчук М.О.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 26 червня 2019 року.

Після надходження до суду інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, 05 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного провадження та відкрито провадження у справі.

19.07.2019 року в результаті задоволення заяви відповідача винесено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим.

Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що з 2003 по 2006 рік він перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , від шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2006 році їх шлюб із ОСОБА_4 було розірвано та дочка ОСОБА_6 залишилася проживати із матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла та ОСОБА_6 залишилася проживати з сім`єю її бабусі та діда, які в подальшому стали її опікунами. З 14.04.2011 року на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2011 року. Крім того, крім основної суми аліментів, з нього вираховують 5% із заробітної плати заборгованості по аліментам, оскільки певний час він не міг працевлаштуватися на роботу і у нього утворилась заборгованість. На даний час із його заробітної плати відраховують 30%, та , як стверджує позивач, у разі зменшення розміру аліментів судом у нього буде змога швидше виплатити заборгованість та по можливості надавати донці додаткову допомогу. Своїй доньці ОСОБА_8 він неодноразово пропонував переїхати проживати до нього, однак вона відмовляється. На даний час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , з якою вони мають малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на його утриманні. Крім того, його дружина на день подання позову знаходиться на четвертому місяці вагітності та потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Також він зі своєю сім`єю винаймає квартиру, за оренду якої він сплачує 4000 грн., тому його дохід істотно зменшився, у зв`язку із чим він змушений звертатися із заявою до суду про зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частини на утримання дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

20 вересня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с. 51/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність своєї неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.71/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. ЇЇ неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Тому судове засідання проведено у відсутність третьої особи, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України .

Крім того, відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю, оскільки твердження позивача щодо неможливості працевлаштування, у зв`язку із чим нібито і виникла заборгованість по аліментам, та те, що зменшення розміру аліментів судом надасть йому змогу швидше виплатити заборгованість по аліментам та надавати додаткову допомогу змогу доньці є ,на його думку, суперечливим та неправдивим. Так, не маючи коштів на сплату аліментів, позивач винаймає квартиру за 4000 грн. щомісячно, та як відомо відповідачу, позивач придбав нерухомість. Таким чином, на думку відповідача, позивач , маючи дохід, навмисно ухилявся від сплати аліментів та не виконував свій обов`язок щодо утримання своєї дитини. Крім того, заборгованість по сплаті аліментів виникла у позивача ще до народження його другої дитини та до теперішньої вагітності його дружини. Також відповідач зазначає, що довідка з медичного закладу щодо вагітності дружини позивача не містить відомостей про те, що ОСОБА_3 є тимчасово не працездатною на час подання позивачем позову. У позивача до недавнього часу і номеру телефона доньки ОСОБА_8 не було, поки ОСОБА_6 його не розшукала сама через соцмережі ; ні з ким із їх сім`ї він не спілкувався, доньку не відвідував, не вітав із днем народження, успіхами ОСОБА_8 у навчанні не цікавився, тому твердження про те , що ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_8 переїхати до нього, також не відповідають дійсності. На даний час ОСОБА_6 проживає разом із відповідачем та його дружиною, вони є особами із інвалідністю 2 групи, довічно. У цьому році ОСОБА_6 планує вступити до вищого навчального закладу, однак чи буде навчатися вона на бюджетній основі чи за контрактом , а також чи буде їй надано безкоштовно гуртожиток ,чи доведеться винаймати квартиру, їм не відомо. При цьому, позивач майже 10 років нехтував своїм обов`язком утримувати свою дитину, тому вони із дружиною весь цей час брали матеріальні витрати на себе, однак за станом здоров`я вже не мають такої можливості та ,на думку відповідача, поштовхом для звернення позивачем до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів стало саме те, що з березня 2019 року з його доходів виконавча служба стала стягувати кошти для сплати аліментів та заборгованості по ним. /а.с.34-35/.

Відповіді на відзив позивач не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с.6/.

04 липня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано /а.с.21/.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10 /а.с.17/.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21.12.2009 року було визначено місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сім`я бабусі ОСОБА_11 , 1960 року народження /а.с.19/.

ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є особами із інвалідністю ІІ групи, довічно /а.с.43-44/.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 квітня 2011 року з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2011 року /а.с.18-20/.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати.

Аналогічні положення містить і п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи , що аліментні правовідносини існують тривалий час, а матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення, то у сторін періодично може виникати право на звернення до суду з питання щодо зміни розміру аліментів.

Так, 24 лютого 2007 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_12 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_13 » /а.с.5/.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_14 /а.с.7/.

Як вбачається із інформації медичного центру «BIOTEXCOM» від 23.04.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 вагітна, термін вагітності 15 тижнів 6 днів, дата пологів 09.10.2019 року /а.с.13/.

Таким чином, сімейний стан позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів дійсно змінився , однак доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів він суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Так , позивач посилається на те , що у нього на утриманні є ще одна дитина ОСОБА_15 і суд погоджується з тим, що позивач зобов`язаний її утримувати , однак утримання дитини ОСОБА_16 жодним чином не має здійснюватися за рахунок зменшення коштів на утримання дитини ОСОБА_8 , так як права дітей є рівними.

Щодо ж до утримання вагітної дружини , то позивачем не надано доказів того , що на час розгляду справи ОСОБА_3 не працює , потребує додаткових коштів на лікування, харчування тощо .

Витрати ж позивача на оренду квартири взагалі не мають жодного відношення до розміру сплачуваних ним аліментів і є його власними витратами, які він має самостійно регулювати в залежності від його доходів та ступеню виконання його зобов`язань. /а.с.14-16/.

Разом з тим ,відповідно до довідки від 25.04.2019 року ОСОБА_1 з 21.03.2016 року працює в ТОВ «Маревен Фуд Україна» та на даний момент займає посаду налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції. Дохід ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року склав 82562,46 грн. /а.с.12/.

Таким чином, позивач є працездатним, працює , а отриманий ним розмір заробітної плати дає можливість сплачувати аліменти, розмір яких визначений рішенням суду.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, позивач станом на 06 лютого 2019 року, має заборгованість з січня 2011 року у розмірі 67522,75 грн. /а.с.39-40/.

Як вбачається із листа від 18.07.2019 року, виданого Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області, 06.02.2019 року відділом винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 50% від заробітної плати, з яких 25% в рахунок погашення поточних аліментів, 25% - в погашення заборгованості в розмірі 67522,75 грн. Крім того, 27.03.2019 року винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 33735,71 грн. 50% від суми заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за три роки.

При цьому, з березня 2019 року по червень 2019 року з ТОВ «Маревен Фуд Україна» на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у сумі 26729,84 грн., які перераховані на рахунок ОСОБА_2 .

Таким чином, станом на 30.06.2019 року заборгованість становить 87893,54 грн. /а.с.45/.

Тобто, судом встановлено, що у позивача дійсно наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла у зв`язку із несплатою ним аліментів присуджених за рішенням суду.

При цьому, у позовній заяві, позивач зазначає, що вищезазначена заборгованість виникла, у зв`язку і з тим, що він не міг працевлаштуватися на роботу, при цьому доказів того, що він певний час був не працевлаштованим до суду не надав. Крім того, у ТОВ «Маревен Фуд Україна» позивач працює з 21.03.2016 року, однак жодних надходжень із цього часу на сплату аліментів до відділу виконавчої служби не надходило.

Посилання позивача на те , що у разі зменшення розміру аліментів він швидше сплатить заборгованість по аліментам жодним чином не може бути враховано судом, так як у такому разі сплата заборгованості по аліментам на дитину Софію фактично відбудеться за рахунок зменшення коштів на утримання цієї дитини ,що ,беззаперечно, порушить права дитини на належне утримання.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'', вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ч.2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Тому, з урахуванням обставин справи, беручи до уваги, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та з урахуванням достатності заробітку (доходу) позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.04.2011 року у розмірі 1/4 частини заробітної плати та інших видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Таким чином, з метою забезпечення належних умов життя, достатніх для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, та враховуючи, що зміна сімейного стану позивача та обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Посилання відповідача, як на підставу для відмови позивачу у позові, що позивачем за час стягнення аліментів та виникнення заборгованості по несплаті ним аліментів була придбана нерухомість та те, що позивач не спілкується з ОСОБА_17 та не бере участі у вихованні дитини, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як відповідачем доказів придбання ОСОБА_1 нерухомого майна не надано, а питання стосовно ухилення позивача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.182, 192 СК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м.Первомайськ, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) третя особа - ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2019 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко