22-ц/804/1638/19
264/1232/18

Головуючий в 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мальцевої Є.Є.,

суддів Баркова В.М., Мироненко І.П.,

секретар Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою, яка згодом була уточнена. Остаточно в обґрунтування позову зазначено, що 21.01.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями, які звернулися із заявою про прийняття спадщини є відповідачі по справі. Оскільки вони прийняли спадщину, то прийняли й кредитні зобов`язання померлого позичальника. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 21.01.2014 року становить 27810,79 грн. Вказану суму разом із витратами по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем, назва якого на час подання апеляційної скарги змінилася на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», надано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд незаконно відмовив у позові банку та позбавив АТ КБ «Приватбанк» права на поновлення своїх порушених прав за рахунок майна, одержаного у спадщину.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, судом встановлено, що у спадкодавця були невиконані боргові зобов`язання (і вони мають чітке грошове визначення), відповідачі прийняли спадщину і повинні відповідати перед кредитором, оскільки зобов`язання були успадковані нарівні з правами, тому суд не міг відмовити в задоволенні законних і обґрунтованих вимог, а встановити склад спадщини та його вартість перед зверненням до суду позивач не мав можливості.

Також скаржник звертає увагу суду на те, що відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала сплачувати разом із ОСОБА_1 тіло кредиту в розмірі 1550 грн. Отже суд першої інстанції повинен був з`ясувати, за рахунок якого спадкового майна відповідач має намір погасити заборгованість, чи вистачає вартості успадкованого майна на повне погашення заборгованості чи на частку.

Враховуючи вищевикладені положення, ПАТ КБ «Приватбанк» як кредитор спадкодавця, самостійно не мав можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх у грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен бува самостійно встановити такі дані.

Банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обґрунтований, а відповідач не довів, що спадкового майна немає, або воно є меншої вартості.

Враховуючи зазначене, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у стягненні заборгованості.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 до апеляційного суду не явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм Донецького апеляційного суду за №1595.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Малервейн М.С., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, заперечення відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Білана В.І., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 21.01.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 1600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.04.2017 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно спадкоємців ОСОБА_3

Третя Маріупольська державна нотаріальна контора 05.05.2017 року повідомила про наявність спадкової справи №198/2017 після померлого ОСОБА_3

З заявою про прийняття спадщини звернулися сестри померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видано.

25.07.2017 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направив лист-претензію до відповідача ОСОБА_1 , в якому повідомив про розмір заборгованості позичальника ОСОБА_3 перед банком на дату смерті. Належного підтвердження про отримання відповідачами даної претензії до суду не надано.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим суду позивачем, за договором №б/н від 21.01.2014 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , станом на дату його смерті заборгованість становить 27810,79грн., яка складається з таких сум: 1597,37грн. - заборгованість за наданим кредитом; 24668,16грн. - заборгованість за відсотками; 1545,26грн. - нарахована комісія та пеня.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.3 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, позивач зобов`язаний довести, що відповідачі прийняли спадщину, наявність спадкового майна та його вартість.

Зі справи вбачається, що спадщину прийняли сестри померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що позивач в порушення вимог ст.1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надав.

При цьому суд посилався на висновки Верховного суду України, викладені в постанові від 06.06.2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів наявності та вартості майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Для перевірки доводів апеляційної скарги колегією суддів було витребувано відомості щодо наявності рухомого та нерухомого майна у померлого ОСОБА_3 , перевірено коло спадкоємців.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 21.06.2019 року, у ОСОБА_3 немає у власності нерухомого майна.

Як повідомив апеляційному суду Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства Внутрішніх Справ України, станом на 25.06.2019 року за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

З інформації Третьої маріупольської нотаріальної контори вбачається, що станом на 26.06.2019 року крім відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші особи за спадщиною після смерті ОСОБА_3 не зверталися, свідоцтво про прийняття спадщини спадкоємцям не видано.

Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог, суд першої інстанції правильно відмовив у позові ПАТ КБ «Привабанк».

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач ОСОБА_1 визнала позов частково, тому у суду не було підстав для відмови в позові повністю, не відповідають положенням ч.4 статті 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, оскільки законних підстав для задоволення позову під час розгляду справи встановлено не було, суд першої інстанції відповідно до положень процесуального закону відмовив у позовних вимогах.

Інші доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 05 липня 2019 року.

Головуючий Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

І.П. Мироненко