Справа № 357/7752/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № KІА3GK00830002 від 20.06.2007 року, за умовами якого, позивач надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 117 250,00 доларів США на термін до 20.06.2022 р., а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідач порушила умови договору щодо вчасного повернення кредиту та допустила виникнення заборгованості, яка станом на 22.04.2019 р. становить 609215,81 доларів США, а тому позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача частину боргу в розмірі 14863,61 долар США, що за курсом НБУ від 22.04.2019року складає 399 087 грн.93 коп., та просить стягнути з відповідача судові витрати по справі в розмірі 5986,32 грн.

Позивач не направив в судове засідання свого представника, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримано, проти винесення заочного рішення позивач не заперечує, подав відповідь на відзив. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив.

Заслухавши пояснення представника відповідач, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 20.06.2007 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № KІА3GK00830002. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 117250,00 доларів США на термін до 20.06.2022 р., а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.11-13).

Згідно цього договору, у випадку порушення зобов`язання за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.3.4 кредитного договору: «Нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом-360 днів у році».

Позивач зазначає, що у зв`язку з порушеннями позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № KІА3GK00830002, станом на 22.04.2019 р. виникла заборгованість 609215,81 доларів США, що за курсом НБУ 26,85 USD відповідно до службового розпорядження від 22.04.2019 р. складає 399 087 грн.93 коп., яка складається з наступного: 71626,19 (дол. США) - заборгованість за кредитом; 122801,89 (дол. США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 24061,44 (дол. США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 390726,29 (дол. США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Зазначене підтверджено розрахунком заборгованості за договором № KІА3GK00830002

від 20.06.2007 р. здійсненим станом на 22.04.2019р.( а.с.7-10).

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач, як кредитодавець, визначив на свій розсуд вимагу до боржника про частину суми заборгованості за кредитом. Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача борг 14863,61 дол.США, який складається з розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 20.11.2017 по 22.04.2019р.

Представник відповідача, заперечуючи позов, суду пояснив, що ОСОБА_1 на підставі договору №KIA3GK00830002 від 20.06.2007 року (в іноземній валюті) отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит з кінцевим терміном повернення 20.06.2022 року. Зобов`язання за кредитним договором не виконувалися, у зв`язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» листом за вих. №30.1.0.0/2-038 від 04.04. 2012 року звернувся до ОСОБА_1 з вимогою повернути суму кредиту у повному обсязі та повідомлення про те, що банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач 30.08.2012 року звернувся до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості та виселення. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №1003/14194/12 від 29.01.2013 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору Іпотеки від 21.06.2007 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим № 1-3094, для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 20.06.2007 року (в іноземній валюті) в розмірах існуючої заборгованості на суму 146 056 грн., а 15.07.2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» знову звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №KIA3GK00830002 від 20.06.2007 року. Однак, після направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту, банк втратив право на нарахування процентів та неустойки за умовами кредитного договору. В даному випадку його права могли б бути захищені згідно положень ст. 625 ЦК України. Представник позивача зазначив, що позивач умисно приховує обставини, про які йому відомо, вводить суд в оману, зловживає своїми правами, умисно не відображає дійсні обставини спірних правовідносин, задля отримання судового рішення, яким безпідставно б було збільшено розмір заборгованості відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк».

Позивач обґрунтовує свої вимоги положеннями ст..ст. 526, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проте, з такими правовими обґрунтуванням позивача погодитися не можна, оскільки після направлення до відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту позивач втратив право на нарахування процентів та неустойки за кредитним договором. У даному випадку його права можуть бути захищені відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України .

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного суду зробила у постановах від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Натомість, позивачем докази подаються вибірково, та умисно ігноруються інші обставини, що мають значення для повного та всебічного вирішення справи по суті.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними. Дійсно, при вирішенні даної справи не можна залишити поза увагою наявність судового рішення у справі №1003/14194/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 21.06.2007 року на будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 для задоволення вимог позивача за кредитним договором від 20.06.2007 року в розмірі існуючої заборгованості станом на липень 2012 року в сумі 1461056 грн. 35 коп., шляхом продажу на прилюдних торгах. З огляду наведеного, є безпідставним нарахування позивачем з липня 2012 року відповідачу відсотків згідно умов кредитного договору від 20.06.2007 року та безпідставною є вимога по даній справі про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором за період з 20.11.2017р. по 22.04.2019 р., оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

А тому, суд вважає, що позов є необґрунтований, позовні вимоги не доведені та слід відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 509, 525, 526, 610, 611, 625, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 14863,61 доларів США за кредитним договором від 20.06.2007 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 01.11.2019 року.

СуддяО. Я. Ярмола