1Справа № 335/2080/19 2/335/1313/2019
31 травня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 цьому АДРЕСА_3 , розташована поверхом вище квартири позивача.
04.10.2018 року відбулося залиття належній на праві власності позивачу вищевказаної квартири. Цього ж дня за фактом залиття квартири комісією ОСББ було складено акт №2 про наслідки залиття житлового приміщення, відповідно до якого причиною залиття стало зняття відповідачем лічильника обліку гарячої води з порушенням технічної експлуатації (без встановлення заглушок).
Відповідно до складеного акту позивачу завдано таку шкоду: зіпсовано двері з луткою у ванну кімнату, пошкоджено стелю, шпалери та підлогу в коридорі.
15.10.2018 року комісією ОСББ було складено акт №3 про наслідки залиття житлового приміщення, яким підтверджено, що залив квартири позивача відбувся внаслідок недбалого ставлення відповідача до своїх обов`язків щодо утримання належного їй майна.
04.10.2018 року за замовленням позивача оцінювачем ЗТБ «Гілея» ОСОБА_3 проведено оцінку об`єкта нерухомого майна, якою встановлено, що розмір майнового матеріального збитку, завданого внаслідок затоплення квартири з верхнього поверху склав 6765 гривень 42 копійки. Крім того, позивачем було сплачено 1000 гривень за проведення експертизи. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди складає 7 765, 42 гривень.
Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати, завдану шкоду відмовляється, на усні та письмові звернення позивача не реагує. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальний збиток, завданий внаслідок залиття квартири у розмірі 6 765 гривень 42 копійки, витрати на проведення експертизи в розмірі 1 000 гривень та витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 06.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, просила позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважає, що залиття квартири позивача відбулося не з її вини, оскільки вона зверталася до представника ОСББ з приводу забезпечення можливості проведення зняття приладу обліку гарячої води, проте воду було перекрито частково.
Заяв по суті справи від сторін у справі не надходило.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 23.06.2011 року, Витягом з Державного реєстру правочинів № 10050886 від 23.06.2011 року, Витягом про державну реєстрацію прав № 30521371 від 06.07.2011 року (а.с. 10-16).
04.10.2018 року відбулося залиття вищезазначеної квартири.
Позивач на підтвердження факту залиття квартири надала суду акту № 2 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 від 04.10.2018 року, складеного комісією ОСББ, яким встановлено, що залиття квартири позивача ОСОБА_1 відбулося з квартири № АДРЕСА_2 цього АДРЕСА_3 , внаслідок зняття приладу обліку гарячої води з порушенням технічної експлуатації (а.с. 6-7).
Згідно акту № 3 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 від 15.10.2018 року, складеного комісією ОСББ, встановлено, що внаслідок залиття квартири було пошкоджено двері ванної кімнати, стелю й стіни кухні та коридору квартири позивача ОСОБА_1 (а.с. 8-9).
Розмір завданої позивачу майнової шкоди підтверджується звітом з оцінки майна (визначення ринкового майнового збитку, який був нанесений житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 ), складеним Запорізькою товарною біржею «Гілея» від 04.10.2018 року, проведеного за замовленням позивача ОСОБА_1 (а.с. 26-91).
З наданого суду висновку про визначення вартості відновлювального ремонту вбачається, що розмір матеріального збитку складає 6 765,42 гривень. За проведення експертної оцінки позивачем було сплачено 1 000 гривень, що підтверджується наданим суду рахунком. (а.с. 23).
Заявлений до стягнення розмір матеріальної шкоди відповідачем не спростовано належними доказами, відповідачем не надано обгрунтованиих даних, які б спростовували викладені у позові обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши у сукупності надані позивачем докази, суд вважає їх належними, допустимими й достовірними, та приходить до висновку про їх достатність для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної матеріальної шкоди, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Така норма означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед суспільством за належне використання цих прав.
Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 №76 у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин № 1875-IV), споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізі або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положенням ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Отже, оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні та допустимі докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що 04.10.2018 року з вини відповідача ОСОБА_2 відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивачу ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума матеріальних збитків відповідачем на користь позивача не відшкодована, та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по її відшкодуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 6 765,42 гривень та витрати на проведення експертної оцінки в сумі 1 000 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 768, 40 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 6 765 (шість тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 42 копійки, витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, а всього 8 533 (вісім тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 82 копійки.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового ріш ення.

Повне судове рішення складено 06.06.2019 року.

Суддя: В.В.Калюжна