Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2278/19
У Х В А Л А

18 червня 2019 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. розглянувши заяву позивачки Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовною заявою Білоцерківської міської ради до Білоцерківської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсними і скасування розпоряджень, договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування реєстрації. Позовні вимоги мотивовано тим, що при укладенні 20.06.2018 р. договору купівлі-продажу між Білоцерківської районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , сторонами не було дотримано вимог цивільного законодавства, у зв`язку з чим порушено право позивача як власника земельної ділянки, а тому позивач просить визнати недійсним розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 10.05.2018 р. за № 266 «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для подальшого продажу у власність ОСОБА_1 в адміністративних межах Шкарівської сільської ради» та розпорядження голови Білоцерківської райдержадміністрації від 05.06.2018 р. за № 260 «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку і продаж земельної ділянки ОСОБА_1 в адміністративних межах Шкарівської сільської ради». Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2018 р., укладений між відповідачами по справі.

Ухвалою суду від 19 березня 2019 року відкрито провадження у справі.

14 червня 2019 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103. Заява мотивована тим, що існує реальна загроза переходу права власності на спірну земельну ділянку від ОСОБА_1 до інших осіб, що унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оглянувши подану заяв та додатки до неї, суд вказує на таке.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

За ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; іншими заходами.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, між сторонами існує спір щодо правомірності розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , який на даний час володіє спірною земельною ділянкою на праві приватної власності. З огляду на вказаний спір та наявності у відповідача ОСОБА_1 правомочностей власника цієї земельної ділянки, об`єктивно існує ризик відчуження ним спірного майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд вважає, що з метою забезпечення балансу прав усіх учасників судового процесу, доцільно та необхідно забезпечити позов у запропонований позивачем спосіб.

Вирішуючи питання про необхідність зустрічного забезпечення, суд вказує на таке.

Зустрічне забезпечення - по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків (частина 1 статті 154 ЦПК України).

Суд самостійно оцінює необхідність надання зустрічного забезпечення. Вирішення питання про зустрічне забезпечення має диспозитивний характер.

Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 154 ЦПК України, в якій наведено випадки, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення.

Так, відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Місцезнаходження позивача Білоцерківської міської ради зареєстровано за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд.215, .

Суд не володіє доказами того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачам, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

В зв`язку з цим, судом не встановлено обставини, які є обов`язковими для застосовування зустрічного забезпечення, тому його застосування є недоцільним.

Враховуючи встановлені обставини, подана заява підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.149 -154 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1116 га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103.

Стягувач: Білоцерківська міська рада, , адреса реєстрації: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15, тел./факс (04563)9-21-59, адреса електронної пошти: .

Боржник: Білоцерківська районна державна адміністрація, , адреса реєстрації: Київська область, м.Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2, тел. (04563)5-40-39, адреса електронної пошти: .

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , інші відомості суду не відомі.

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена, що не зупиняє її виконання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяЛ. М. Кошель