ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6507/19 Справа № 204/117/19 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про припинення договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31 грудня 2013 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , розташоване на першому поверсі, загальною площею 132,6 кв.м. Строк дії договору встановлено 1093 дні. Строк дії укладеного договору сплинув 28 грудня 2016 року. Згідно умов п. 4.1 договору оренди нежитлового приміщення, у разі коли за один місяць до закінчення договору орендар не отримав заяви про припинення договору, договір вважається подовженим на той же самий строк, на тих же самих умовах. Враховуючи, що жодна сторона не подавала заяви про припинення договору, строк дії договору подовжений до 26 грудня 2019 року. Однак, відповідач в односторонньому порядку змінив суму орендної плати без укладання додаткової угоди. Позивач зазначив, що відповідач за період 2016-2018 років не надала доказів перерахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору на вимоги позивача, які було висловлено як усно, так і письмово; відповідач умисно відмовляється отримувати кореспонденцію поштою або не перебуває за адресою, вказаній у договорі, тому у позивача відсутня можливість спілкування та обговорення умов і інших питань, пов`язаних з виконанням договору оренди. Такі дії відповідача позивач розцінює як умисне перешкоджання позивачу здійснення своїх обов`язків, як орендодавця та платника податків. У зв`язку з тим, що відповідач не надає відомостей щодо сплачених обов`язкових зборів та податків, позивач позбавлений можливості контролювати стан надходжень та сплати платежів, як платник податків та реалізувати свої права на отримання субсидії та запобігти штрафним санкціям з боку фіскальних органів у разі неналежної сплати податків або порушення строків, розміру податків. Крім того, причиною припинення договору оренди з відповідачем є бажання позивача здійснювати підприємницьку діяльність, видом діяльності якої має бути здавання приміщення в оренду, для чого позивачу необхідно припинити укладений з відповідачем договір оренди, та укласти новий договір. Однак, відповідач уникає укладання нового договору, а також уникає перемовин з позивачем. Істотним порушенням умов договору позивач вважає факт невідповідності місячної орендної плати за договором Рішенню Дніпропетровської міської від 15.11.2017 року №11/26 та 19.12.2018 року №5/39. Тому позивач просив визнати договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , розташоване на першому поверсі, загальною площею 132,6 кв.м. від 31 грудня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 припиненим та стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 2-3, 29-33).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31.12.2013 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди нежилого приміщення, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ФОП ОСОБА_3 у строкове платне користування нежиле приміщення АДРЕСА_1 , розміщене на першому поверсі, загальною площею 132,6 кв.м. (а.с. 4-5).

Згідно п. 3.1. договору оренди нежилого приміщення від 31.12.2013 року, зокрема, за згодою сторін орендна плата за користування приміщенням, що орендується, становить 5200,0 грн. за повний місяць, з яких 4420,00 грн. орендар сплачує орендодавцю, 780,0 грн. (15%) як податковий агент утримує та перераховує в якості податку з доходів фізичних осіб у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2. зазначеного вище договору, сторони узгодили, що орендна плата та інші платежі індексації не підлягають. Орендна плата збільшується сторонами, але не раніше ніж через 12 місяців з дати, вказаної в п. 3.1. договору, і не частіше ніж один раз в дванадцять місяців, і не більше ніж на 10 %.

Пунктом п. 4.1. договору оренди нежитлового приміщення погоджено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 1093 календарних днів. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору за один місяць до закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 4.11 договору оренди нежилого приміщення від 31.12.2013 року,дострокове припинення цього договору можливо лише у випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

31 грудня 2013 року сторонами складено акт прийому-передачі нежилого приміщення в оренду згідно договору №1 оренди нежилого приміщення від 31.12.2013 року (а.с. 90).

Також встановлено, що між сторонами 01.01.2015 року було укладено додаткову угоду №1 до договору від 31.12.2013 року, відповідно до якої сторони доповнили п. 3.1. договору наступним: орендна плата за орендне користування приміщенням, що орендується з 01.01.2015 року за повний місяць складає 6000,00 грн. Орендар, як податковий агент орендодавця, утримує та перераховує податок з доходів фізичних осіб у порядку та розмірі встановлених чинним законодавством. Частина орендної плати за період з 01.01.2015 року по 01.08.2015 року за кожний окремий місяць у розмірі 5200,00 грн. сплачується орендарем згідно п. 3.4. договору оренди, залишок орендної плати за період січень-серпень 2015 року у загальному розмірі 6400,00 грн. сплачується орендарем у строк по 01 вересня 2015 року (а.с. 91).

01 січня 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору №1 оренди нежилого приміщення від 31.12.2013 року, за умовами якої сторони доповнили п. 3.1. договору наступним: орендна плата за орендне користування приміщенням, що орендується з 01.01.2016 року за повний місяць складає 7400,00 грн. Орендар, як податковий агент орендодавця утримує та перераховує податок з доходів фізичних осіб у порядку та розмірі встановлених чинним законодавством. Частина орендної плати за період з 01.01.2016 року по 01.05.2015 року за кожний окремий місяць у розмірі 6000,00 грн. сплачується орендарем згідно п. 3.4. договору оренди, залишок орендної плати за період січень-квітень 2016 року у загальному розмірі 4200,00 грн. сплачується орендарем у строк по 01 травня 2016 року (а.с. 92).

Відповідно до додаткової угоди від 01.01.2017 року до договору №1 оренди нежилого приміщення від 31.12.2013 року сторони домовились викласти п. 3.1. у наступній редакції: "За згодою сторін орендна плата за орендне користування приміщенням з 01.01.2017 року складає 8800,00 грн. за повний місяць" (а.с.93).

Із наданих копій платіжних доручень вбачається, що ФОП ОСОБА_3 сплачено ОСОБА_1 за оренду приміщення відповідно до договору №1 від 31.12.2013 року (а.с. 94, 97, 100, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 121, 124, 127, 130, 133, 136, 139,142, 145, 148, 151, 154, 157, 160, 163, 166, 169, 172, 175, 178, 181, 184, 187, 190, 193, 196, 199, 202, 205, 208, 211, 214).

Також ФОП ОСОБА_3 сплачувала податок з доходу фізичної особи ОСОБА_1 , що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 95, 98, 101, 104, 107, 110, 113,116, 119, 122, 125, 128, 131, 134, 137, 140, 143, 146, 149, 152, 155, 158,161, 164, 167, 170, 173, 176, 179, 182, 185, 188, 191, 194, 197, 200, 203, 206, 209, 212, 215).

Відповідно до наданих копій платіжних доручень, ФОП ОСОБА_3 сплачено військовий збір фізичної особи ОСОБА_1 (а.с. 96, 99, 102, 105, 108, 111, 114, 117, 120, 123, 126, 129, 132, 135, 138, 141, 144, 147, 150, 153, 156, 159, 162, 165, 168, 171, 174, 177, 180, 183, 186, 189, 192, 195, 198, 201, 204, 207, 210, 213, 216).

Також, встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018 року №5/39 (яке вводиться в дію з 01.01.2019 року) затверджено мінімальну вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб у гривнях у залежності від функціонального використання і місцезнаходження об`єкта оренди, відповідно до якого мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра нерухомого майна по АДРЕСА_1 що відноситься до ІІ зони, становить 87,92 грн. для іншої комерційної діяльності (а.с. 12-15).

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Статтею 781 ЦК України встановлено, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ініціатором розірвання договору є орендодавець ОСОБА_1 , а згоди орендаря на розірвання договору немає; приймаючи до уваги, що орендар сплачує кожного місяця орендну плату орендодавцю, а також утримує та перераховує до державного бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що з розмір місячної орендної плати не відповідає мінімальному розміру, встановленому рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018 року №5/39 (яке вводиться в дію з 01.01.2019 року), не є підставою для розірвання договору, адже між сторонами існують договірні відносини, істотні умови погоджено сторонами, зокрема, розмір місячної орендної плати узгоджено сторонами у договорі від 31.12.2013 року, та змінювався відповідно до укладених додаткових угод.

Крім того, позивач не позбавлений можливості на звернення до відповідача з пропозицією внести зміни до договору оренди щодо розміру щомісячної орендної плати, відповідно до встановленого рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018 року №5/39 розміру мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра.

Представлена суду апеляційної інстанції копія листа ОСОБА_1 з пропозицією ФОП ОСОБА_3 щодо зміни умов договору оренди, не приймається до уваги, адже вказаний лист направлено на адресу відповідача 30.05.2019 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення 06.05.2019 року судом першої інстанції.

Крім того, згідно пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції, з грудня 2018 року і до ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення позивач лише усно звертався до відповідача з пропозицією щодо зміни умов договору оренди, однак відповідні належні та допустимі докази суду не надані, клопотань про витребування доказів судом - не заявлено. У належній письмовій формі з пропозицією щодо зміни умов договору оренди нерухомого майна у вказаний період часу позивач до ФОП ОСОБА_3 не звертався, що визнано представником позивача.

Колегія також звертає увагу, що, згідно змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просив визнати договір оренди нежитлового приміщення від 31 грудня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , припиненим. Тобто вимог про розірвання вказаного договору позивачем не заявлялось.

Підстави для визнання вказаного вище договору оренди припиненим - відсутні.

Позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлений можливості звернення до суду з іншим позовом, зокрема, щодо розірвання договору, стягнення грошових коштів.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді