Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 127/2-1881/09

провадження № 61-16731св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Істок»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Закрите акціонерне товариство науково-виробнича фірма «Елекомс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року в складі колегії суддів: Матківської М. В., Берегового О. Ю., Луценка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2009 року Кредитна спілка «Істок» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року затверджено мирову угоду від 20 березня 2009 року, укладену між сторонами у справі та провадження у зазначеній справі закрито.

23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» суми боргу в розмірі 17 957,51 грн.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ Зарічанською Ю. В від 07 серпня 2009 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17 957,51 грн.

Постановою заступника начальника Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Ільченком В. А. від 24 червня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року про стягнення із ЗАТ НВФ «Елекомс» суми боргу в розмірі 17 957,51 грн.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання повністю, і просив при цьому стягнути на його користь з Центрального відділу ДВС Вінницького МУЮ безпідставно одержані кошти в сумі 1 656,66 грн. При цьому, 27 квітня 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Соляр Т.В., збільшила суму, яку просив стягнути ОСОБА_1 , і просила стягнути на його користь з Центрального відділу ДВС Вінницького МУЮ безпідставно одержані кошти в сумі 1 932,77 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року заяву задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист № 2-1881-2009, виданий 23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 і ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь Кредитної спілки «Істок» суми боргу в розмірі 17 957,51 грн., починаючи з квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно з умовами кредитного договору від 27 липня 2007 року № ДКВ-1114. Стягнуто з Кредитної спілки «Істок» на користь ОСОБА_1 . 1 702,52 грн, що становить суму коштів безпідставно одержаних стягувачем.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що зміст виданого судом відповідного виконавчого листа не відображає резолютивної частини рішення суду, прийнятого у справі за позовом КС «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, текст про стягнення з відповідачів суми борги не відповідає тексту ухвали, постановленої за результатами розгляду спірних правовідносин.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви, апеляційний суд виходив із того, що видача оспорюваного виконавчого листа судом і відкриття державним виконавцем виконавчого провадження з його примусовому виконанню вчинені згідно з вимогами чинного на час відкриття виконавчого провадження Закону України «Про виконавче провадження». При цьому враховані вимоги чинної станом на червень-серпень 2009 року редакції статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» в тому, що до виконання державною виконавчою службою підлягають ухвали судів у цивільних справах, а також відсутність заборони у цьому законі виконання такого виду судового рішення як ухвала суду, у тому числі, ухвала суду про затвердження мирової угоди та закриття у зв`язку з цим провадження у цивільній справі.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що на момент постановлення судом ухвали про визнання мирової угоди - 30 березня 2009 року, остання не відносилася до рішень, що підлягають виконанню виконавчою службою.

У листопаді 2017 року КС «Істок» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу і просила ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

04 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року затверджено мирову угоду від 20 березня 2009 року, укладену між сторонами у справі на наступних умовах: боржники визнають, що їх заборгованість перед стягувачем станом на 20 березня 2009 року становить 17957,51 грн, в тому числі: кредит - 3 504,52 грн, відсотки - 14 290,68 грн, судові витрати - 162,31 грн; боржники зобов`язалися, що подальше погашення боргу будуть проводити шляхом внесення готівки в касу або на розрахунковий рахунок відділення № 4 КС «Істок» (тільки в робочий час, згідно внутрішнього розкладу роботи стягувача), починаючи з квітня 2009 року до повного погашення боргу, згідно з умовами кредитного договору від 27 липня 2007 року № ДКВ-1114, і таким чином ними буде сплачена сума в розмірі 17 957,51 грн у строк до дати повного погашення боргу; термін погашення: до 25 квітня 2009 року - 1 520,00 грн, до 25 травня 2009 року - 2 055,00 грн, до 25 червня 2009 року - 2055,00 грн, до 25 липня 2009 року - 2 055,00 грн, до 25 серпня 2009 року - 2 055,00 грн, до 25 вересня 2009 року - 2 055,00 грн, до 25 жовтня 2009 року - 2 055,00 грн, до 25 листопада 2009 року - 2 055,00 грн, до 25 грудня 2009 року - 2 052,51 грн; стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та за умови належного її виконання, а саме: сумами та в терміни, що наведені в пункті 2 цієї мирової угоди, не матиме жодних фінансових та майнових претензій до боржників з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди, а також зобов`язується після погашення заборгованості в термін, який зазначений в пункті 2 цієї мирової угоди видати боржнику письмове підтвердження щодо погашення боргу; у разі невиконання боржниками умов цієї мирової угоди, а саме: недотримання наведених в пункті 2 сум та термінів щодо повернення боргу в розмірі вказаному в цьому пункті мирової угоди, стягувач зобов`язується передати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці та виконавчі листи, видані вищезазначеним судом, щодо стягнення суми боргу, для подальшого їх виконання до відповідних відділів ДВС щодо стягнення боргу з боржників у повному обсязі в примусовому порядку; боржники і стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. Провадження у зазначеній справі закрито.

23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» суми боргу в розмірі 17 957,51 грн.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ Зарічанською Ю. В від 07 серпня 2009 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17 957,51 грн.

Постановою заступника начальника Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Ільченком В. А. від 24 червня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року про стягнення із ЗАТ НВФ «Елекомс» суми боргу в розмірі 17 957,51 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Частиною першою статті 369 ЦПК України, у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа, передбачено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час видачі виконавчого документа, у виконавчому документі повинні бути зазначені резолютивна частина рішення.

Частиною другою статті 369 ЦПК України, у редакції, чинній на момент видачі виконавчого документа, передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у частині четвертій статті 369 ЦПК України, відповідно до яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Відповідно до статті 175 ЦПК України, у редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного, на момент затвердження мирової угоди) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

Пунктом 5 статті 3 вказаного Закону було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак, Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» було виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди такий вид судового рішення як ухвала не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Водночас, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції повно та всебічнодослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого дійшов правильного висновку про визнання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці на підставі ухвали суду про затвердження між сторонами мирової угоди про стягнення з ОСОБА_1 і ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь Кредитної спілки «Істок» суми боргу в розмірі 17 957,51 грн, а також стягнення з кредитної спілки «Істок» на користь ОСОБА_1 суми коштів безпідставно одержуваних стягувачем в розмірі 1 702,52 грн таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, дійшов помилкового висновку про відповідність виданого виконавчого листа положенням Закону України «Про виконавче провадження» та відсутність заборони до виконання державною виконавчою службою виконавчого документа, виданого на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, з огляду на те, що на момент затвердження між сторонами мирової угоди, ухвала суду про це не відносилася до рішень, які підлягали виконанню державною виконавчою службою.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував ухвалу суду першої інстанції, яка відповідає вимогам закону, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року скасувати, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська