Номер провадження: 22-ц/813/1837/19
Номер справи місцевого суду: 497/996/17
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 року у складі судді Смирнова В.В.,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів: Генерального регіонального управління ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в межах страхового ліміту, а суму, що перевищує страховий ліміт - з ОСОБА_2 .

Просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 85674,88 грн., витрати на виготовлення висновку експерта в розмірі 3000 грн., упущену вигоду в сумі 26850 грн., 30000 грн. моральної шкоди та судові витрати в розмірі сплаченого позивачем судового збору 2755,25 грн.

Позов обґрунтовано тим, що вказані збитки завдані йому в результаті ДТП, винною особою у скоєнні якого визнано ОСОБА_2 , цивільну відповідальність якого було застраховано ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія». У добровільному порядку відповідачі шкоду не сплачують.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шкоду, завдану ДТП в межах страхового ліміту - 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

З ОСОБА_2 - суму, що перевищує страховий ліміт - 98307 (дев`яносто вісім тисяч триста сім) гривень 68 коп., що складається з: 85674 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 88 коп. матеріальної шкоди, завданої ДТП; 26850 (двадцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень упущеної вигоди; 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди; 5782 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 80 коп. судових витрат, з яких: за виготовлення висновку експерта - 3000 (три тисячі) гривень, 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 80 коп. сплачених позивачем в якості судового збору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до страхової компанії Генерального регіонального управління ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачем не пропущено, тому з відповідача підлягає стягненню шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в межах страхового ліміту.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення в частині задоволення позову до ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ухвалення нового рішення в цей частині про відмову у задоволенні позову. Основними доводами апеляційної скарги є посилання на пропуск позивачем строку на подання заяви про страхове відшкодування.

Інші особи судове рішення не оскаржували.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.05.2018 року в складі судді Колеснікова Г.Я. відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2018 року в складі суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. справу призначено до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 21.01.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого судді Журавльова О.Г., Комлевої О.С., Кравця Ю.І.

14.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про розгляд справи в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні, з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 192 100 грн), дана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 3 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.03.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено, оскільки не підписана останнім, крім того з огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена законодавцем до категорії справ, які підлягають розгляду за правилами загального провадження.

Справа переглядається в апеляційному порядку в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія».

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.02.2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у порушенні ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що 19.01.2015 року о 02:30 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Тойота Камрі, д.з. НОМЕР_1 в м. Болград Одеської області по вул. Училищна, рухаючись в бік вул. Заводська, та виїхавши на зустрічну стосовно руху його транспортного засобу смугу руху та рухаючись нею, скоїв зіткнення з автобусом МАН д.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , від чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до положень п. 4 ст. 61 ЦПК України, підставами звільнення від доказування обставин порушених прав є рішення суду, що набрало законної сили.

Власником автобусу МАН д.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 22.02.2013 року та реєстраційним талоном.

Експертним висновком №11/17 від 16.01.2017 року ПП « ОСОБА_4 » встановлена вартість матеріального збитку позивача, яка становить 85674,88 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 своєчасно звернувся до страхової компанії Генерального регіонального управління приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про настання страхового випадку.

Однак, ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з надуманих формальних підстав - після ухвалення судом 21.11.2016 року постанови у справі про адміністративне правопорушення та її оскарження 08.02.2017 року, згідно яких суд визнав вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, відмовив йому у виплаті коштів в розмірі страхового ліміту.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року.

Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Потерпілі внаслідок дорожньо - транспортної пригоди реалізують свої права на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом.

Відповідно до ст. 37.1.4 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування регламентної виплати є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що строк звернення до страхової компанії Генерального регіонального управління ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позивачем не пропущено, оскільки, як вбачається зі справ адміністративного провадження №497/2748/15-п, №497/2689/15-п відносно притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , остаточні постанови були ухвалені 21.11.2016 року та 08 лютого 2017 року.

Крім того, з відповідною заявою звертався до ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_2 одразу після ДТП (т.1 а.с.95).

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, подавши заяву про настання події з метою отримання страхової виплати строк звернення позивачем пропущено не було.

Доказів, які б спростували встановлені судом обставини, матеріали справи не містять та апелянтом не надані.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України).

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції правильно встановив, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення з ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає задоволенню. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги в частині пропуску позивачем строку на подання заяви про страхове відшкодування є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Разом з цим, судова колегія дійшла висновку про задоволенні апеляційної скарги в частині стягнення суми страхового відшкодування без врахування франшизи.

З п. 5 полісу № АІ/1135978, укладеного між ОСОБА_2 та ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 14 січня 2015 року, вбачається, що розмір франшизи становить 500 гривень, тому на цю суму повинний бути зменшений розмір відшкодування (50000,00-500,00).

Враховуючи встановлене, рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 п. 2 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» змінити.

Зменшити розмір стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (, 04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, буд.40) на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану ДТП до 49500 (сорок дев`ять п`ятсот тисяч) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 12.06.2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець