Справа № 152/1557/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 червня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Одудовського С.В.,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника

позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року у справі замінено первісного відповідача ОСОБА_4 його правонаступником -донькою ОСОБА_3 (далі - відповідач), у зв`язку з прийняттям останньою спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Позивач в уточненій позовній заяві у справі за позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця від 25 березня 2019 року, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06 грудня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а його правонаступником є ОСОБА_3 , просить стягнути з останньої заборгованість у розмірі 2530,43 грн за кредитним договором № б/н від 06 грудня 2007 року та судовий збір.

Представником відповідача ОСОБА_2 29 січня 2019 року до суду подано відзив на позовну заяву в першочерговій редакції, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на неправильність розрахунків заборгованості, крім цього, просив застосувати строк позовної давності у справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності, зазначивши про це у вищезгаданій уточненій позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач та її представник щодо задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема, заперечували щодо задоволення вимог, викладених в уточненій позовній заяві про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору від 06 грудня 2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 , відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Договір складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років помер ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 21 виконкомом Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Згідно спадкової справи № 92/14 року до майна померлого ОСОБА_4 , заведеної у Шаргородській районній державній нотаріальній конторі, із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_3 та прийняла спадщину.

Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

В поданому представником відповідача відзиві та в судовому засіданні відповідач просили суд застосувати до даних правовідносин строки позовної давності.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України та згідно ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Зважаючи на те, що з моменту настання строку вимоги до часу подання позовної заяви пройшло більше трьох років - позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 253-257, 260, 261, 509, 526, 527, 530, 608, 1216, 1217, 1268, 1281, 1282 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя І.В. Войнаровський