Справа № 444/522/19
Провадження № 2/444/751/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в майні колишнього колгоспного типу двору як члена двору та в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися в суд до Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в майні колишнього колгоспного типу двору як члена двору та в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Річківською сільською радою від 07.02.2019 року № 318 станом на 30.06.1990 року будинок по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного типу двору, загальна площа якого 56,00 м. кв, житлова- 18,00 м.кв. Головою двору була ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , членами: ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , внука, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , внука, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зазначають, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 69 років.

Відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис №15 від 25.05.1953 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її мамою була ОСОБА_6 , а згідно свідоцтва про одруження, актовий запис №19 від 15.11.1971 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уклала шлюб з ОСОБА_9 , їй присвоєно прізвище ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори і отримала постанову від 22.02.2019 року про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 (одну шосту) частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті її матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Її брати, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своїми заявами відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Позивачі стверджують, що згідно технічного паспорта від 26.09.2018 року, виданого Червоноградським БТІ на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 загальна площа такого становить 59,7 кв.м., житлова площа становить, 37.9 кв.м., інвентарна вартість будинковолодіння становить 106411 гривень.

Відповідно до довідки Червоноградського МБТІ від 07.09.2019 року № 6573, виданої ОСОБА_3 , вбачається про те, що в КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 року одноповерховий, дерев`яний житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований.

Вказують, що як вбачається із свідоцтва про одруження, актовий запис № 24 від 26.11.1989 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклала шлюб з ОСОБА_11 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

А тому просять визнати в порядку спадкування за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , на яку померла мала право відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Річківською сільської радою Жовківського району № 318 від 07.02.2019 р., визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/6 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , на яку вони мали право відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Річківською сільської радою Жовківського району № 318 від 07.02.2019 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять такі задовольнити.

Представник відповідача Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради. Зазначили, що проти позову не заперечують.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, від неї не надходило на адресу суду жодних клопотань, пояснень.

Суд вважає за можливе розглянути справу та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення по справі без участі позивачів та представника відповідача, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності та без участі представника третьої особи, беручи до уваги те, що її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З виписки із погосподарської книги Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області за Вих. № 318 від 07.02.2019 року вбачається, що така видана гр. ОСОБА_3 про те, що вона зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . Номер об`єкта ПГО 314 в погосподарській книзі № 1, відкритий на гр. ОСОБА_6 . Голова двору - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Характеристика житлової площі: загальна площа, 56,00 кв. м, житлова- 18,00 кв. м. В житловому будинку кімнат- 1 , є зручності: опалення, скраплений газ. Тип двору- колгоспний. Крім голови двору , членами двору були: ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , внука, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , внука, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору у АДРЕСА_1 були ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , син, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , внука, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , внука, ІНФОРМАЦІЯ_6 , то відповідно всім належало по 1/6 частині даного двору, оскільки всі члени двору мали рівне право на частку в майні двору.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видано Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області 01.01.1994 року, вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

З копії довідки № 369, яка видана виконкомом Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області 15.02.2019 року, вбачається, що заповіт від імені померлої ОСОБА_6 , 1924 року народження, в Річківській сільській раді не складався і не посвідчувався.

Наведене та те, що що заповіт від імені ОСОБА_6 не посвідчувався і в нотаріуса, підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55238430 від 22.02.2019 року.

А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті ОСОБА_6 відбувається по закону, так як заповіт від її імені не посвідчувався.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові або матері.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видано повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 08.06.2018 року, стверджується, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 15.11.1971 року у Виконавчому комітеті Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 19. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 . Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_3 було ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 і її батьками є ОСОБА_17 та ОСОБА_6 .

Суд враховує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є одним і тим же ім`ям.

Наведеним підтверджується, що позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6 , а тому є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З копії довідки № 366, яка видана виконкомом Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області 15.02.2019 року, вбачається, що ОСОБА_6 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , а копією довідки № № 366, яка видана виконкомом Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області 15.02.2019 року, стверджується, що ОСОБА_3 , дочка померлої ОСОБА_6 , проживала разом із нею та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_13 і вели спільне господарство.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_3 вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 .

Внаслідок подання позивачем 22.02.2019 року заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 було зареєстровано спадкову справу № 38/2019, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55238488 від 22.02.2019 року.

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Суд враховує, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали 28.02.2019 року заяви в нотаріальну контору, у яких зазначили, що їм відомо про відкриття спадщини після смерті їх матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка постійно проживала в селі Річки, Жовківського району Львівської області. Встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини ними пропущено, звертатися в суд за продовженням цього терміну вони не будуть і на оформлення спадкових прав на належну їм за законом частку спадкового майна вони не претендують.

Тобто позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суд враховує, що позивачу ОСОБА_3 постановою Рава-Руської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області від 22.02.2019 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", а саме у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як встановлено під час розгляду справи правовстановлюючого документа на житловий будинок, в тому числі й на частки в будинку в учасників справи немає.

З довідки № 6573, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 07.09.2019 року, вбачається, що в КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 року, одноповерховий, дерев`яний житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований.

В той же час належність будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується витягом з погосподарської книги.

Слід зазначити, що діючою на час будівництва будинку постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності на двір АДРЕСА_1 було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Суд враховує, що з копії довідки № 368, яка видана виконкомом Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області 15.02.2019 року, вбачається, що відомості в Річківській сільській раді про будинок АДРЕСА_1 щодо перебування в арешті, під забороною та в заставі відсутні.

З копії технічого паспорта, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 59,7 кв.м, житлова 21,8 кв.м, допоміжна 37,9 кв.м. Будинок складається із кухні, площею 15,7 кв. м, жилового приміщення площею 21,8 кв. м та кладової, площею 22,2 кв.м. При будинку є сараї, погріб, колодязь, огорожа, ворота з хвірткою.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , прийняла після її смерті спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, інші спадкоємці першої черги померлої, а саме її сини, не прийняли спадщину в шестимісячний строк з дня її відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця.

В той же час позивачу ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на частку житлового будинку, яка належала її матері як члену колгоспного двору через неподання правовстановлюючих документів на майно померлої.

Суд враховує, що всім членам колгоспного типу двору, в тому числі і ОСОБА_6 , належало на праві власності рівна частка житлового будинку АДРЕСА_1 . А зважаючи на те, що членів двору було шестеро, тому відповідно кожному із членів, в тому числі і ОСОБА_6 , належало на праві власності 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

А тому суд вважає, що право позивача ОСОБА_3 підлягає захисту в судовому порядку і в суду є всі підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , яке видано Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області 26.11.1989 року, вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 уклали шлюб 26.11.1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 24. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_4 було ОСОБА_3.

Судом береться до уваги, що позивач ОСОБА_3 , а також інші позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 також були членами колгоспного типу двору АДРЕСА_1 та до 15.04.1991 року не втратили права на частки в майні, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за кожним з них слід визнати право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 як членами колишнього колгоспного типу двору.

Як наслідок за ОСОБА_3 сумарно підлягає визнанню право власності на 1/3 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв., з яких: 1/6 частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , та 1/6 частину даного будинку як за членом колишнього колгоспного типу двору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності 1/3 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв., з яких: 1/6 частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , та 1/6 частину даного будинку як за членом колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як за членом колишнього колгоспного типу двору право власності 1/6 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як за членом колишнього колгоспного типу двору право власності 1/6 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як за членом колишнього колгоспного типу двору право власності 1/6 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як за членом колишнього колгоспного типу двору право власності 1/6 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 59,7 м.кв., житлова 21,8 м.кв, допоміжна 37,9 м.кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.