Номер провадження: 22-ц/813/4769/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1 не з`явились,

від відповідача комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради не з`явились,

переглянувши справу №522/20826/18 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 лютого 2019 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 27 листопада 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що з 2 листопада 2015 року до 14 листопада 2018 року перебувала у трудових відносинах з державним підприємством комунальна установа «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради, займала посаду лікаря загальної практики сімейної медицини. У зв`язку зі зміною форми власності з державної на комунальну державне підприємство комунальна установа «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради було реорганізовано в комунальне некомерційне підприємство «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради, де останнє є правонаступником реорганізованого підприємства. Наказом КУ «ДМП №3» від 27 листопада 2017 року №103-к переведена на посаду лікаря-стажиста з загальної практики сімейної медицини на підставі закінчення строку дії сертифікату, з наказом ознайомлена 9 серпня 2018 року. Не погоджуючись з порядком призначення стажування, звернулась до суду про поновлення на посаді лікаря-спеціаліста. Проте, Наказом КУ «ДМП №3» від 5 листопада 2018 року №107-к звільнена з 14 листопада 2018 року з посади «лікаря-стажиста» з загальної практики сімейної медицини по пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням посади лікаря загальної практики сімейної медицини зі штату працівників КНП «Дитяча міська поліклініка №3», з наказом ознайомлена 7 листопада 2017 року. Вважаючи звільнення незаконним, позивач ОСОБА_1 просила визнати звільнення незаконним, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.1-4).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.13).

Відповідач КНП «Дитяча міська поліклініка №3» позов не визнав, зазначивши, що при реорганізації підприємства всі працівники були письмово повідомлені про звільнення у зв`язку зі скороченням штату внаслідок реорганізації, зокрема, ОСОБА_1 була особисто під підпис попереджена про майбутнє вивільнення по пункту 1 статті 40 КЗпП України 6 серпня 2018 року. Дані про масове заплановане вивільнення працівників подано до служби зайнятості 21 серпня 2018 року, згода профспілкової організації на звільнення отримана 31 липня 2018 року. Новий штатний розпис установи з 1 серпня 2018 року не передбачає посади лікаря загальної практики сімейної медицини, яку раніше займала ОСОБА_1 . Позивач не надала доказів переваги перед іншими лікарями; від зайняття вакантної посади лікаря загальної практики сімейної медицини в КУ «Міська студентська поліклініка №21», рівно як і від вакантних посад в КНК «Дитяча міська поліклініка №3» відмовилась. Доказів звільнення у період тимчасової професійної непрацездатності (стажування) надано не було (а.с.18-20).

ОСОБА_1 надала відповідь на відзив (а.с.42-44).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.63-67).

Висновок суду мотивовано дотримання вимог закону при звільненні за скороченням штату, не доведеністю неприязного ставлення адміністрації підприємства; наявністю підстав і повноважень у адміністрації установи при проведенні скорочення штатної чисельності працівників; правом підприємства з урахуванням економічних можливостей визначати штатну чисельність працівників; узгодженістю з вимогами закону дій адміністрації підприємства при вивільненні ОСОБА_1 з посади лікаря-стажиста з загальної практики сімейної медицини.

Апеляційну скаргу на рішення суду подано 22 березня 2019 року безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Справа до Одеського апеляційного суду надійшла 9 квітня 2019 року (а.с.95).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 травня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.74-86).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у ненаданні відповідачем доказів скорочення чисельності (штату), перепрофілювання установи, виконання зобов`язання щодо завершення стажування позивача, доказів дотримання норм трудового законодавства щодо вивільнення працівників; полягає у неврахуванні судом того, що обов`язок доведення в трудових спорах покладається на роботодавця; у не з`ясуванні судом критеріїв перепрофілювання медичного закладу задля встановлення законності скорочення чисельності (штату) і звільнення по пункту 1 статті 40 КЗпП України; полягає у невідповідності штатного розпису від 1 серпня 2018 року вимогам статті 203 ЦК України з огляду на що розпис є нечинним; полягає у відсутності доказів наявності вакантних посад, отримання позивачем пропозиції іншої роботи, у неотриманні згоди виборного органу первинної профспілкової організації на розірвання з позивачем трудового договору з підстав пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.74-86).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, у наданих письмових поясненнях відповідач послався на дотримання вимог закону при звільнення позивача (а.с.118-122).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Наказом №92-к від 30 жовтня 2015 року комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради ОСОБА_1 зараховано на посаду лікаря загальної практики сімейної медицини в підлітковий кабінет (а.с.8).

Сертифікат спеціаліста №3122 за спеціальністю «загальна практика сімейна медицина» ОСОБА_1 . мав строк дії з 28 листопада 2012 до 27 листопада 2017 року (а.с.49).

6 листопада 2017 року за вихідним №674 ОСОБА_1 видано клопотання КУ «Дитяча міська поліклініка №3» до Одеського державного медичного університету про зарахування на передатестаційний цикл для отримання кваліфікаційної категорії (а.с.50).

Станом на 27 листопада 2017 року строк дії Сертифіката про звання лікаря-спеціаліста ОСОБА_2 М ОСОБА_3 закінчився, на вказану дату ОСОБА_1 передатестаційний цикл для отримання кваліфікаційної категорії не пройдено.

Положенням про порядок проведення атестації лікарів, затвердженим Наказом МОЗ України №359 від 19 грудня 1997 року, визначено, що особи, які своєчасно не пройшли атестацію не можуть займатися лікарською діяльністю без попереднього стажування.

Наказом №103-к від 27 листопада 2017 року комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради ОСОБА_4 Віталію Миколаївну лікаря загальної практики сімейної медицини в підлітковий кабінет з 28 листопада 2017 року переведено на посаду лікаря-стажиста з загальної практики сімейної медицини (підстава: закінчення строку дії сертифікату до 27 листопада 2017 року) (а.с.9).

Рішенням №3495-УП від 18 липня 2018 року Одеської міської ради «Про припинення комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради» комунальну установу «Дитяча міська поліклініка №3» реорганізовано у комунальне некомерційне підприємство «Дитяча міська поліклініка №3».

На виконання Рішення №3495-УП від 18 липня 2018 року Одеської міської ради та у відповідності до Наказу №304 від 24 липня 2018 року департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради та Наказу №74 від 27 липня 2018 року головного лікаря комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» працівників комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» попереджено про припинення комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради та можливе вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України або переведення до комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради відповідно до статті 32 КЗпП України.

У Списку працівників КУ «Дитяча міська поліклініка №3», складеного станом на 1 серпня 2018 року, які підлягали попередженню про перетворення установи в підприємство та можливе вивільнення по пункту 1 статті 40 КЗпП України, наявна й працівник установи лікар-стажист з загальної практики сімейний лікар підліткового кабінету ОСОБА_1 , яка особисто під підпис повідомлена 6 серпня 2018 року (а.с.22).

27 липня 2018 року первинною профспілковою організацією КУ «Дитяча міська поліклініка №3» отримано від головного лікаря КУ «Дитяча міська поліклініка №3» письмове повідомлення про припинення установи шляхом перетворення у некомерційне підприємство та можливе майбутнє вивільнення працівників (а.с.29).

31 липня 2018 року первинною профспілковою організацією КУ «Дитяча міська поліклініка №3» надано згоду на звільнення працівників установи у зв`язку з припиненням установи шляхом перетворення у некомерційне підприємство (а.с.30).

1 серпня 2018 року затверджено штатний розклад КНП «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради (штат у кількості 182,50 штатних одиниць), яким не передбачено посади лікаря загальної практики сімейної медицини (а.с.23-27).

21 серпня 2018 року КУ «Дитяча міська поліклініка №3» подано за Формою №4-ПН Інформацію про за планове масове вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, де вказано професії (посади), кількість працівників, яких передбачається вивільнити, всього 138 осіб, дата наказу про попередження про заплановане вивільнення 21 серпня 2018 року, запланована дата вивільнення 21 жовтня 2018 року (а.с.28).

Наказом №107-к від 5 листопада 2018 року комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради Глобу Віталію Миколаївну лікаря-стажиста з загальної практики сімейної медицини 14 листопада 2018 року звільнено з посади у зв`язку зі скороченням посади лікаря загальної практики сімейної медицини зі штату працівників комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.11).

З Наказом №107-к від 5 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_1 ознайомлена 7 листопада 2018 року, що вказує сама ОСОБА_1 у заяві від 14 листопада 2018 року (а.с.34).

Згідно Акту від 14 листопада 2018 року, складеного працівниками КУ «Дитяча міська поліклініка №3», лікар-стажист з загальної практики сімейної медицини Глоба В ОСОБА_5 , яка звільнена за скороченням штату, відмовилась отримати трудову книжку (а.с.37).

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників.

Тобто, у сенсі положень пункту 1 статті 40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу при змінах в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці, зокрема, мають на увазі ліквідацію, реорганізацію чи перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи штату працівників.

Право визначати штат і численність працівників належить лише власнику чи уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату чи чисельності працівників), але не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності чи штату працівників. Власник, на свій розсуд, має право чисельність працівників певного фаху і кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити збільшення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад, при цьому додержуючись правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і за їх згодою.

Встановлено, що звільненню ОСОБА_1 передували зміни в організації виробництва і праці, що полягали у скороченні штату і чисельності працівників у зв`язку з припиненням КУ «Дитяча міська поліклініка №3» шляхом перетворення в КНП «Дитяча міська поліклініка №3» на підставі Рішення №3495-УП від 18 липня 2018 року Одеської міської ради, Наказу №304 від 24 липня 2018 року департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради. Штатним розписом КНП «Дитяча міська поліклініка №3», затвердженим департаментом охорони здоров`я Одеської міської ради 1 серпня 2018 року, передбачено структурні підрозділи, посади, кількість штатних одиниць тощо.

Оцінка доцільність припинення установи шляхом перетворення у некомерційне підприємство, рівно як і правильності визначення штату і численності працівників некомерційного підприємства не є компетенцією суду, тому доводи ОСОБА_1 щодо необхідності та правильності такої реорганізації не перевіряються.

Штатний розпис КНП «Дитяча міська поліклініка №3» не містив посади лікаря з загальної практики сімейної медицини, відтак, слід виходити з того, що посада, яку займала ОСОБА_1 у КУ «Дитяча міська поліклініка №3» до припинення установи, була відсутня у штатному розписі КНП «Дитяча міська поліклініка №3», отже, посада скорочена.

Таким чином, зміни в організації виробництва і праці мали місце, штат і чисельність працівників визначено уповноваженим органом, підстави для розірвання трудового договору по пункту 1 статті 40 КЗпП України були наявні; питання доцільності скорочення чисельності чи штату працівників не є повноваженнями суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Так, у зв`язку з припиненням КУ «Дитяча міська поліклініка №3» всі працівники установи підлягали або звільненню по пункту 1 статті 40 КЗпП України, або переведенню за їх згоди до КНП «Дитяча міська поліклініка №3». Оскільки в КНП «Дитяча міська поліклініка №3» не було посади лікаря з загальної практики сімейної медицини, то ОСОБА_1 за її згодою підлягала переведенню на іншу посаду лікаря, яка відповідала її кваліфікації, підтвердженій відповідним сертифікатом, чи іншу вакантну посаду. Згідно пояснень відповідача 16 листопада 2018 року адміністрацією КНП «Дитяча міська поліклініка №3» пропонувалась ОСОБА_1 вакантна посада дільничної медичної сестри, однак ОСОБА_1 не написала заяву для працевлаштування на дану посаду чи іншу вакантну посаду (гардеробника, двірника тощо) та фактично працевлаштувалась сама.

Апеляційна скарга не доводить той факт, що в КНП «Дитяча поліклініка №3» були наявні посади, які ОСОБА_1 згодна була зайняти, однак такі їй не пропонувались.

У процесі працевлаштування осіб, що підлягають звільненню у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, при переведенні працівників, що підлягають звільненню, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про переваги на залишення на роботі, встановлені статтею 42 КЗпП України (переважне право на залишення на роботі не тотожне праву на працевлаштування на нову посаду).

Таким чином, суд виходить з того, що при звільненні ОСОБА_1 порушень частини 2 статті 40 КЗпП України не допущено.

Відповідно до положень частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно доводів ОСОБА_1 профспілкова організація поліклініки не отримувала інформації про вивільнення працівників, відтак, профспілкова організація не розглядала причини та терміни проведення звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися; надані відповідачем суду звернення Головного лікаря до профспілкової організації від 27 липня 2018 року та відповідь на нього первинної профспілкової організації 31 липня 2018 року є формальними відписками, тому ОСОБА_1 вважає такою, що відсутня згода виборного органу первинної профспілкової організації на розірвання з нею ОСОБА_1 трудового договору на підставі пункту статті 40 КЗпП України.

Дані доводи щодо недотримання при звільненні вимог статті 43 КЗпП України не приймаються. Так, в справі наявні як письмове повідомлення первинної профспілкової організації КУ «Дитяча міська поліклініка №3» від Головного лікаря КУ «Дитяча міська поліклініка №3» про припинення установи шляхом перетворення у некомерційне підприємство та можливе майбутнє вивільнення працівників, так і надана первинною профспілковою організацією КУ «Дитяча міська поліклініка №3» згода на звільнення працівників установи у зв`язку з припиненням установи шляхом перетворення у некомерційне підприємство.

Положеннями частини 9 статті 43 КЗпП України передбачено, що якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

ОСОБА_1 в суді першої інстанції не ставилось питання запиту судом згоди виборного органу первинної профспілкової організації на розірвання з нею трудового договору по пункту 1 статті 40 КЗпП України, відтак, слід виходити з того, що первинною профспілковою організацією була надана згода на звільнення працівників установи у зв`язку з її припиненням, в тому числі й була надана згода на звільнення ОСОБА_1 .

Таким чином, розірвання з ОСОБА_1 трудового договору проведено за попередньою згодою первинної профспілкової організації.

Відповідно до положень статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ч.1); одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації; при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно (ч.3).

У сенсі статті 49-2 КЗпП України про майбутнє вивільнення працівника персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. Дана норма матеріального права не потребує письмового попередження про звільнення, проте, судова практика виходить з того, що працівника доцільно про звільнення попереджати письмово під розписку для виключення спорів про те, чи попереджався працівник про звільнення. У будь-якому разі попередження повинне бути зроблене у такій формі, щоб у працівника не виникало сумніву у тому, що попередження виходить саме від особи, яка має право на прийняття та звільнення працівника. Зі встановленого двомісячного строку не виключається час знаходження у відпустці, період тимчасової непрацездатності, інший час, протягом якого працівник не працював з поважної чи неповажної причини. Не допускається можливості поновлення працівника на роботі лише тому, що він не був своєчасно попереджений про майбутнє вивільнення; недодержання строку попередження працівника при звільненні, якщо він не підлягає поновленню на роботі за іншими підставами, тягне лише зміну судом дати звільнення з урахуванням строку попередження, протягом якого він працював. При вивільненні працівнику має бути запропонована робота за відповідним фахом (спеціальністю) і лише при відсутності такої роботи інша робота, яка є на підприємстві, в установі, організації.

6 серпня 2018 року ОСОБА_1 під підпис була попереджена про припинення установи шляхом перетворення у некомерційне підприємство та про можливе майбутнє звільнення по пункту 1 статті 40 КЗпП України. Згоди ОСОБА_1 на переведення на вакантні посади не отримано. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади по пункту 1 статті 40 КЗпП України з 14 листопада 2018 року. Службу зайнятості про масове вивільнення працівників проінформовано завчасно.

Таким чином, суд виходить з того, що станом на дату звільнення 14 листопада 2018 року звільнення ОСОБА_1 було таким, що проведено з додержання двомісячного строку попередження працівника про майбутнє вивільнення.

Доводи апеляційної скарги щодо її звільнення у період стажування не приймаються.

Так, Сертифікат спеціаліста №3122 за спеціальністю «загальна практика сімейна медицина» ОСОБА_1 . мав строк дії з 28 листопада 2012 до 27 листопада 2017 року. Клопотання КУ «Дитяча міська поліклініка №3» до Одеського державного медичного університету про зарахування на передатестаційний цикл для отримання кваліфікаційної категорії видано ОСОБА_1 6 листопада 2017 року. Підвищення кваліфікації ОСОБА_1 пройдено у період з 5 лютого 2018 року по 6 березня 2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 (передатестаційний цикл «Загальна практика сімейна медицина»). Свідоцтво № НОМЕР_1 про складання іспиту зі спеціальності після проведення передатестаційного циклу ОСОБА_1 видано 6 березня 2018 року, надано ОСОБА_1 до відділу кадрів КУ «Дитяча міська поліклініка №3» 10 липня 2018 року, при цьому відповідний сертифікат не надано. На момент звільнення ОСОБА_1 займала посаду лікаря стажиста з загальної практики сімейної медицини в силу відсутності діючого сертифіката. Вчасне проходження передатестаційного циклу та його завершення отримання сертифікату спеціаліста залежало від ОСОБА_1 та не є обов`язком відповідача.

Проходження атестації на визначення знань і практичних навичок з присвоєнням (підтвердженням) звання «лікар-спеціаліст», атестація на присвоєння чи на підтвердження кваліфікаційної категорії не є тимчасовою непрацездатністю. Переведення ОСОБА_1 з посади лікаря на посаду лікаря-стажиста було обумовлено закінченням строку дії Сертифіката спеціаліста №3122 за спеціальністю «загальна практика сімейна медицини». Проходження атестації для отримання кваліфікаційної категорії, рівно як і перебування ОСОБА_1 з 28 листопада 2017 року по 14 листопада 2018 року на посаді лікаря-стажиста з загальної практики сімейної медицини не є тимчасовою непрацездатністю, що в силу положень частини 3 статті 40 КЗпП України обмежує звільнення працівника за ініціативою власника.

Положення статті 203 Цивільного кодексу України на спірні трудові правовідносини не поширюються.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков