Справа № 263/1153/19
Провадження № 2/263/1025/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 липня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря Рябова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 25 січня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить змінити розмір аліментів, які на підставі рішення суду від 17.10.2015 р. повинні стягуватися з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що на даний час працює в СК «Саламандра» та отримує мінімальну заробітну плату. Дитина проживає разом з нею на її утриманні. Син знаходиться на диспансерному обліку у окуліста, у зв`язку зі станом здоров`я дитина потребує постійного лікування та спостереження. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає. На підставі ст.ст.185,192 СК України просить збільшити розмір аліментів, які на підставі рішення суду від 17.10.2015 р. повинні стягуватися з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 1000 грн. до 2500 грн.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 квітня 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 29 серпня 2006 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинений актовий запис № 1016, батьки: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /а.с.7/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 березня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. /а.с.4/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 23 вересня 2015 року і до повноліття дитини. /а.с.3/.

З довідки від 17.01.2019 р., виданої КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Маріуполя» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що останній перебуває під «Д» спостереженням у лікаря-окуліста після оперованої косоокості, потребує подальшого спостереження, проведення апаратного лікування, постійної окулярної корекції. /а.с.8/. Що також підтверджується направленням на УЗД очей, судин головного мозку, судин шиї від 15.08.2018 р. /а.с.9/, епікризом /а.с.10/, рецептом на окуляри /а.с.11/, епікризом від 16.09.2015 р. /а.с.12/, випискою з амбулаторної карти № 78069/11 від 12.12.2011 р./а.с.13/.

З довідки від 27.02.2019 р. №08-147-3309, наданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно зі скриншотом резюме з сайту www.work.ua ОСОБА_2 з серпня 2012 р. по серпень 2016 р. працював в ПП «Теплий всесвіт» м. Київ на посаді інженера. /а.с.23/.

Згідно зі скриншотом з сайту omastere.com.ua майстер ОСОБА_2 , м. Київ, надає послуги щодо виконання штукатурних, фасадних, покрівельних та інших робіт./а.с.24/.

Відповідно до довідки про доходи, виданої ПрАТ «СК «Саламандра», загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 19.03.2018 р. по 31.05.2019 р. за винятком аліментів становить 22 530,74 грн. тобто 4 200 грн. за повний робочий місяць.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %), а за певних обставин, може стягнути повністю розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом забезпечено сторонам, зокрема відповідачу принципи змагальності, пропорційності у цивільному судочинстві, гласність та відкритість судового процесу, в ухвалі про відкриття провадження роз`яснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та доказів, однак відповідач, нехтуючи засадами цивільного судочинства, а саме не бажання у передбачений законом спосіб спростувати вимоги позивача, не подав до суду жодного доказу на підтвердження неможливості ним сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Отже сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим позивачка, посилаючись на ст.185 СК України зазначає, що той з батьків, який виплачує аліменти на дитину, зобов`язаний приймати участь в додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами: розвитком, хворобою і т.д., просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 2 500 грн., однак доказів щодо понесених витрат або розрахунку таких витрат, що можуть бути понесені у зв`язку із хворобою дитини суду не надано.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення неповнолітній дитині - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку,суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 01.07.2019 р., що становить 2 118 грн., задовольнивши позовні вимоги частково.

Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред`явлення позову. Суд вирішує питання про зміну способу стягнення аліментів. Рішення про зміну способу стягнення аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів.

Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 155, 180, 182, 185, 192, 195, 196 СК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 200, 206, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначених та стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1000 гривень щомісячно на 2 118 гривень щомісячно з моменту набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відкликати від виконання виконавчий лист №263/1153/19 провадження №2/263/3634/2015 року, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 13 липня 2006 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ ГУМВД в Донецькій області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.В.Киян