Справа № 199/5013/18
РІШЕННЯ

Іменем України

04.06.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Просяник Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про усунення від права спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом усього життя проживав зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира за вищезазначеною адресою належала позивачу та його матері на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є позивач. Рідний брат позивача ОСОБА_4 , помер у 2016 році, однак у нього залишилась донька- відповідач по справі , яка є онукою спадкодавця та відповідно до норм чинного законодавства за правом представлення, має право на спадкування.

Доглядом ОСОБА_3 , забезпеченням її продуктами та побутовим обслуговуванням протягом усього життя займався позивач. Також, постійно забезпечував матері за власний рахунок відвідування лікувальних установ, купівлю необхідних медичних препаратів, всебічно дбав про матір, щоб в останні роки життя вона не почувала себе самотньою, а була оточена турботою та любов`ю.

Про безпорадний стан своєї бабусі, ОСОБА_3 , відповідачу було відомо ще відтоді, хвороба померлої почала прогресувати, проте відповідач жодного разу не приїжджала до бабусі аби надати їй будь-яку матеріальну чи іншу допомоги.

Відповідач, після того як дізналась про смерть спадкодавця, одразу подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач вважає, що відповідач ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, ОСОБА_3 , яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані, а також перешкоджала спадкодавцеві виразити своє волевиявлення у заповіті, тим самим сприяла виникненню права на спадкування та збільшення її частки у спадщині, і відповідно до цього є негідним спадкоємцем, та повинна бути усунена від права на спадкування.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, оскільки відповідач постійно спілкувалась з бабусею, остання ніколи не була в безпорадному стані, померла раптово.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та бабуся відповідача - ОСОБА_3 , про що 26 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис № 413 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть Амур-Нижньодніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ), яка належала позивачу та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності.

Сторони прийняли спадщину в установленому законом порядку, позивач - як спадкоємець першої черги, відповідач - за правом представлення, 5.09.2018 року сторонам видані свідоцтва на право кожного на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України, право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно абзацу 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суду позивачем не надано належних, допустимих, достовірних доказів, відповідно судом не встановлено факт того, що спадкодавець, у зв`язку з віком та хворобою була у безпорадному стані, висловлювала прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки - відповідача по справі, а вона свідомо від її надання ухилялась.

Тобто, факту навмисного ухилення спадкоємця від надання допомоги безпорадному спадкодавцю з боку відповідача не доведено.

Таким чином, дослідивши всі надані докази в сукупності суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо усунення відповідача від права на спадкування після смерті баби не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ухилялась від участі у догляді за хворою бабою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 1224 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Судові витрати позивача віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення апеляційної скарги.

Суддя