Справа № 589/4213/18
Провадження № 2/589/580/19
15 квітня 2019 року м.Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі
головуючого судді Сидорчука О.М.,
з участю:
секретаря судового засідання Надточій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
02 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору № 271/08-ІКФ від 30.05.2008, укладеному між ПАТ АТ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 . В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки №272/08-ПФО від 30.05.2008, внаслідок чого за період з 08.04.11 по 05.09.2018 виникла заборгованість зі сплати процентів в розмірі 111 889,53 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує та просив розглянути справу без його участі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, викликались неодноразово шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).
З урахуванням викладеного, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.
Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 30.05.2008 було укладено кредитний договір №271/08-ІКФ, за умовами статті 1 якого Банком Позичальнику був наданий кредит в сумі 140 000 грн. на строк до 29.05.2018 зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 18,5 % річних.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави „Позика", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Умовами кредитного договору, а саме п. 3.3.1 передбачено, що відповідач зобов`язаний здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його користування та всіх інших комісійних платежів у передбачені договором строки. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору передбачено обов`язок відповідача щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з липня 2008 року, здійснювати повернення кредиту, в розмірі не менше 1/120 від суми отриманого кредиту, що становить 1166,67 грн., а останній платіж сплачується в сумі 1166,27 грн не пізніше 29 травня 2018 року. Крім того, відповідно до п. 3.3.4 Кредитного договору, відповідач зобов`язаний щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1. Кредитного договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в тому числі у зв`язку з порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1 цього Договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.1. цього договору.
Відповідно до п. 3.1.10 Договору кредиту на залишок простроченої заборгованості за кредитом Банк має право нараховувати проценти, виходячи з процентної ставки, зазначеної у п. 1.1., збільшеної на 1 процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.
Згідно п. 5.3. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.
Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем, Позичальником та відповідачем ОСОБА_2 (Поручитель) був укладений договір поруки № 272/08-ПФО від 30.05.2008, відповідно до якого остання зобов`язувалася нести солідарну відповідальність з Позичальником за порушення виконання зобов`язання за Кредитним договором (п. 1.2. Договору поруки).
Отже, з цього рішення, вбачається, що стягнення заборгованості, що виникла до 08.04.2011 включно. Дане судове рішення залишається невиконаним, а тому зобов`язання Позичальника, що випливають з умов Кредитного договору, а так само, правовідносини, що випливають з даного договору не припинились.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (ЦК) України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до частини першої ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов п.п.1.1,3.1.9, 3.3.4, 5.3 Кредитного договору, вимог ст. 525, 526 ЦК України проценти за користування кредитними коштами Позичальником не сплачувалися. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_3 за період з 08.04.2011 по 05.09.2018 перед Банком становить 111 889,53 грн.
Як було зазначено вище, належне виконання Позичальником зобов`язань за цим кредитним договором забезпечується, зокрема, порукою ОСОБА_2 Так, згідно з п. 1.3. Договору поруки Поручитель відповідає за повернення заборгованості за Кредитним договором в тому ж об`ємі, що і Позичальник: за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені), за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному обсязі.
Згідно з ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Разом з тим, користуючись кредитними коштами, ОСОБА_1 порушувала строки сплати заборгованості по кредиту. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 05.09.2018 сума заборгованості за кредитом становить 111 889,53 грн., яка складається з: 53 696,18 грн. - заборгованість по процентах прострочена (за період з 08.04.2011 по 05.09.2018); 155,36 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 58 037,99 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, що підтверджується розрахунком позивача /а.с.25-30/. Відповідачами даний розрахунок не спростовано.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачі в даній справі не скористалися своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження не надали, в судове засідання не з`явилися без поважних причин.
Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.
Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви.
Керуючись ст. 2, 263, 265 ЦПК України,
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 22.04.2019.
Суддя О.М.Сидорчук