Справа № 175/3541/18
Провадження № 2/175/1124/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та 3% річних за несплату аліментів, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та 3% річних за несплату аліментів, який в березні 2019 року уточнила та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по аліментам за період з 11.08.2017 року по 01.09.2018 року у розмірі 63387,10 грн., неустойку (пеню) у розмірі 63387,10 грн. у зв?язку з несплатою аліментів на утримання сина, 3% річних за період з 05 листопада 2015 року по 01 вересня 2018 року у розмірі 5226,00 грн., витрати пов`язані з правовою допомогою у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 1242,66 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання 04 листопада 2015 року вона з відповідачем уклали договір про участь у вихованні та утриманні дитини, за умовами якого місце мешкання дитини визначено з нею, ОСОБА_1 та відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн. щомісячно. Відповідач аліменти не сплачує, тому має заборгованість по сплаті аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на її користь. Окрім цього позивачка просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 05 листопада 2015 року по 01 вересня 2018 року у розмірі 5226,00 грн., оскільки цей вид виплати ще не був предметом жодного з її позовів, а тому просить стягнути 3% річних за весь період дії договору від 04 листопада 2015 року. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) з урахуванням вимог ст. 196 СК України у розмірі 63387,10 грн., що не перевищує 100% від суми заборгованості по аліментам. Просила позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її адвокат за договором про надання правової допомоги ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його адвокат за договором про надання правової допомоги ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши сторони та їх адвокатів, ознайомившись з відзивом на позов відповідача ОСОБА_2 та відповіддю на відзив позивачки ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), який проживає разом з позивачкою . Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, шлюб між сторонами розірвано за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/5699/14-ц від 22 травня 2015 року, відповідач проживає окремо від дитини.

04 листопада 2015 року між сторонами був укладений Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, за умовами якого визначено, що місцем проживання дитини є місце проживання його матері, а саме: АДРЕСА_1 , або інше зареєстроване місце проживання матері; ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно сплачувати ОСОБА_1 кошти на утримання (аліменти) на дитину у розмірі 5000 грн. до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також договором вирішено порядок спілкування батька з дитиною; відпочинок дитини; святкування днів народжень дитини та інш. (а.с.11).

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що відповідач умови вищевказаного договору виконує не в повному обсязі, тривалий час аліменти не сплачує.

Постановою Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 16 квітня 2019 року, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2018 року змінено в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання дитини (аліментів) за Договором про участь у вихованні та утриманні дитини від 04 липня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2121, за період з 04 листопада 2015 року до 10 серпня 2017 року, зменшивши цей розмірі з 110 000 грн. до 56 475 грн. (а.с.145-148).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 11 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 63387 грн. 10 коп. Суд вважає, що доводи відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості за аліментами є непереконливими, оскільки відповідач достовірно знав, що з нього стягуються аліменти на утримання сина та про необхідність перерахування коштів саме на картковий рахунок матері дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам за період з 11 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року у розмірі 63387 грн.10 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 196 СК України, відповідач зобов`язаний виплатити неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд погоджується з обчисленням пені, відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки він відповідає правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, яка підкріплена постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16-ц.

Крім того, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст. 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотню дію в часі.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 11 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року у розмірі 63387 грн. 10 коп. підлягають задоволенню, оскільки їх розмір не перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню.

Разом з тим, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Крім того, слід враховувати, що передбачена ст. 625 ЦК України, відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. Відтак позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних від заборгованої суми аліментів задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 3000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження факту оплати правничої допомоги позивачкою надано суду копію квитанції №05092018 від 05 вересня 2018 року (а.с.22).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт.

Враховуючи, що позивачкою на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано Акт прийому-передачі правничої допомоги від 01 березня 2019 року (а.с.139) в якому зазначено суму гонорару адвоката за складання позовної заяви та представництво в суді, що є обов`язковою вимогою закону і таким чином доведено достатність підстав для задоволення вимог позивачки у цій частині, а тому суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та на користь позивачки судовий збір у сумі 704 грн. 80 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам про стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Решту сплаченого позивачкою судового збору віднести за її рахунок.

Керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 180, 181, 182, 183, 194, 196 СК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та 3% річних за несплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 11 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року у розмірі 63387 грн.10 коп., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року у розмірі 63387 грн.10 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а всього стягнути 130 479 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.