КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-694/11
Провадження № 4-с/488/2/19
У Х В А Л А

іменем України

15.02.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Лазаревої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на дії державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

Встановив:

У квітні 2017 року стягувач у виконавчому провадженні - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав наступне.

06.10.2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист по справі № 2-694/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 27598,06 грн. та судових витрат. 20.03.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві па підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач вважає незаконною постанову державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу через те, що державним виконавцем не було здійснено усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання виконавчого документа.

Посилаючись на викладене, стягувач просить скаргу задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник заявника надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги, викладені у скарзі, підтримує у повному обсязі.

Представник Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надав заперечення та матеріали виконавчого провадження, просив про розгляд скарги без його участі.

Боржник, будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Доводи заявника щодо невжиття усіх передбачених законом дій для визначення місця перебування боржника та його майна спростовано наданими представником Корабельного ВДВС доказами, а саме: копіями актів державного виконавця, копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, результатами пошуку по БД Автомобіль, ДФС, ПФУ, копією постанови про арешт майна боржника, які підтверджують факт відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області було вжито усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили, і оскаржувана стягувачем постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є обґрунтованою.

Враховуючи наведене, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

У задоволенні скарги "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на дії державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.М. Лазарева