Справа № 301/855/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Куштана Б.П.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2018 року, ухваленого суддею Маркович І.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 15.10.2007 року, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. У зв`язку з неналежним виконання умов договору станом на 02.04.2018 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 36487,28 гривень, яка складається з: 5764,21 грн. - заборгованість за кредитом, 25889,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2857,82 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. штраф (фіксована частина),1725,59 грн.- штраф (процентна складова). За наведених обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.10.2007 у розмірі 36487,28 грн. та 1762 грн. судового збору.

Заочним рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.10.2007 року у розмірі 26487,28 грн. (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят сім гривень 28 копійок), яка складається з: 5764,21 грн. - заборгованість за кредитом, 25889,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2857,82 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1725,59 грн.- штраф (процентна складова). Вирішено питання по судовим витратам.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2018 року у задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На дане заочне рішення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного: перед закінченням строку дії картки жовтень 2011 року вона повністю погасила у відділенні Банку залишок заборгованості; банком пропущено строк позовної давності; про розгляд справи її не було повідомлено належним чином, оскільки вона проживає в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 вона не проживає.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено договір, за яким відповідач отримав кредит, однак свої зобов`язання з відповідач належним чином не виконує та наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитом.

З такими висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 15 травня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 вказувала на те, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» подана з пропуском позовної давності. Зазначала, що її не було належно повідомлено про час та місце судового розгляду, оскільки судова повістки направлена не за місцем її проживання.

В апеляційній скарзі представник відповідача також вказує на те, що відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому не могла реалізувати своє право на подання заяви про застосування позовної давності, у зв`язку з чим просить апеляційний суд застосувати її.

Як вбачається із матеріалів справи, судову повістку було направлено ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 (а.с.30). Проте фактичне місце проживання відповідача АДРЕСА_3 .

Оскільки відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи, не брала участі у такому розгляді, обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу, то це є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті вимог та вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Відповідний правий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 14-59цс18 від 17 квітня 2018 року.

Матеріалами справи встановлено, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 15.10.2007 року, шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві ОСОБА_1 вказано, що вона ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Свою згоду з Умовами та Правилами Кулакова С.В. висловила у своїй заяві, яку власноручно підписала (а.с.11).

Згідно п.п. 3.2, 3.3 «Умов і правил надання банківських послуг» після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Підписанням цього Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Випискою з банківського рахунку стверджується кредитний ліміт, який встановлений відповідачу, рух коштів по кредитній карточці відповідача та користування відповідачем кредитними коштами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення договору між сторонами та отримання відповідачем кредиту.

Матеріалами справи доведено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, а тому за ним утворилась заборгованість.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02.04.2018 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 36487,28 гривень, яка складається з: 5764,21 грн. - заборгованість за кредитом, 25889,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2857,82 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. штраф (фіксована частина),1725,59 грн.- штраф (процентна складова).

Апеляційний суд погоджується із розміром заборгованості за кредитом в сумі 5764,21 грн., оскільки такий відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, з нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 25889,67 грн. повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний ліміт по картці неодноразово змінювався, остання його зміна відбулась 05.09.2012 року в сторону зниження до кредитного ліміту 5770 грн. (а.с.192)

Згідно Довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» після укладення кредитного договору кредитна картка ОСОБА_1 у 2011 році перевипускалася і остаточний термін її дії встановлено до 06/15 включно (а.с.193).

Відтак, у межах строку кредитування до червня 2015 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з липня 2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

За таких обставин, банк не вправі нараховувати відсотки після спливу строку кредитного договору, тобто починаючи з липня 2015 року.

Як слідує з розгорнутого розрахунку заборгованості, банком нараховані відсотки станом на 02.04.2018 року, тобто і після червня 2015 року, що є неправомірним.

Згідно розрахунку заборгованості станом на дату закінчення кредитного договору за відповідачем наявна заборгованість: 5764,21 грн. - заборгованість за кредитом, 7 164,61 грн. - по процентах за користування кредитом.

В цій частині позов банку є обґрунтований та підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску Банком строку позовної давності не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з.ч2 п.1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки в даному випадку кредит видано у вигляді встановленого кредитного ліміту, строк якого відповідає строку дії кредитної картки, то трирічний строк позовної давності по вимогах щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам починає спливати з моменту закінчення строку дії картки.

Згідно Довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» після укладення кредитного договору кредитна картка ОСОБА_1 у 2011 році перевипускалася і остаточний термін її дії встановлено до 06/15. Позов банком пред`явлено 24.04.2018 року, а тому позовна давність по вимогам про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам не пропущена, і така підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим банком пропущено річний строк позовної давності за вимогами про стягнення 2857,82 грн.- заборгованості за пенею та штрафами : 250,00 грн. (фіксована частина),1725,59 грн. (процентна складова). В цій частині позовні вимоги банку не підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Позивачем пред`явлено позов на суму 36487,28 грн. Апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 12 928,82 грн., що складає 35,4% від пред`явлених вимог.

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2643 грн. Загальний розмір судових витрат по справі становить 4405 грн., а отже на позивача слід покласти 64,6% від судових витрат 2845,63 грн., а на відповідача 35,4 % судових витрат 1559,37 грн.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю судових витрат у розмірі 1083,63 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петрунь Микола Миколайович задовольнити частково.

Заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.10.2007 року в розмірі 12 928 грн. 82 коп. (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень вісімдесят дві копійки), що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 764,21 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7 164,61 грн. В решті вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1083 грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 27 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: