Справа № 209/1149/19
Провадження № 2/209/855/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі: секретаря Шаповал І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про захист права власності, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що їй та її дочці ОСОБА_3 в рівних частках належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку вони набули на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого згідно з розпорядженням Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради від 19 квітня 2007 року за № 5/1887-р. Їх право спільної часткової власності на квартиру зареєстроване в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» в реєстровій книзі 126 за реєстровим номером 21418. Вказана квартира складається із однієї житлової кімнати, має житлову площу 16,4 кв.м. та загальну площу 33,2 кв.м. Відповідач є її племінником. У вересні 2017 року він звернувся до неї з проханням зареєструвати його в належній їй квартирі по АДРЕСА_2 , оскільки він продав свою квартиру та знявся з реєстрації по ній, а через відсутність реєстрації він не може оформити закордонний паспорт для виїзду за кордон. Він пообіцяв, що одразу зніметься з реєстрації по її квартирі, як тільки отримує цей паспорт. На теперішній час їй невідомо, чи отримав відповідач закордонний паспорт, але за кордон він не виїхав, проживає та працює у м. Кам`янське. Після реєстрації відповідач до спірної квартири не вселявся, ніколи не проживав в ній, його особисті речі у житловому приміщенні відсутні, але він ігнорує її прохання добровільно знятися з реєстраційного обліку по квартирі. Таким чином, відповідач не користується квартирою з моменту реєстрації, тобто більше одного року. Факт непроживання відповідача у квартирі підтверджується актом про непроживання, складеним комісією КП КМР «УКОЖФ» від 08 лютого 2019 року. Реєстрація відповідача у квартирі порушує її права, як співвласника житлового приміщення, вона не може розпорядитися нерухомим майно. Крім того, через реєстрацію відповідача у спірній квартирі вона вимушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі, оскільки вони нараховуються і на відповідача. Посилаючись на статті 391, 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) місяця проживання фізичної особи адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився. Від заступника голови адміністрації Дніпровського району Куліш І.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності третіх осіб.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, допитана як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надала показання про те, що відповідач є сином її померлої сестри. У вересні 2017 року він попросив тимчасово зареєструвати його у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної власності належить їй та її дочці ОСОБА_3 Відповідач пояснив, що він хоче поїхати на заробітки за кордон, але не може отримати закордонний паспорт, бо в нього немає прописки. Вона погодилася та у вересні 2017 року зареєструвала відповідача у спірній квартирі. Після реєстрації відповідач у квартирі не мешкав і не збирався в ній проживати, бо постійно мешкав у своєї дружини по АДРЕСА_3 . Відповідач обіцяв, що зніметься з реєстрації через шість місяців, але до теперішнього часу з квартири не виписався. Через реєстрацію відповідача у квартирі вона сплачує додаткові комунальні послуги, не може оформити житлову субсидію, чим порушуються її права власника на користування та розпорядження квартирою.

Відповідач ОСОБА_2 у вступному слові заперечував проти позову та пояснив суду, що у вересні 2017 року він, зі згоди позивача, був зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , бо з 2014 року він не мав реєстрації, оскільки брат продав квартиру, де він раніше був прописаний. Між ним та позивачем дійсно була домовленість про те, що він після реєстрації у належній позивачу квартирі оформить закордонний паспорт та поїде на заробітки за кордон, заробить кошти та купить собі квартиру. З серпня 2017 року він став проживати із жінкою без реєстрації шлюбу за її місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Він не збирався вселятися до квартири позивача, йому тільки була потрібна реєстрація. Вони з позивачем домовилися, що він зніметься з реєстрації через два роки, тобто у 2019 році. Закордонний паспорт він до теперішнього часу не отримав. Він ніколи не проживав у спірній квартирі та не збирався там проживати.

Вислухавши вступне слово позивача та відповідача, показання позивача, як свідка, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 19 квітня 2007 року Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради виданого, згідно з розпорядженням від 19 квітня 2007 року за № 5/1887-р ( а.с. 7), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 05 вересня 2007 року, номер запису 21418 в книзі 126 ( а.с. 8), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07 березня 2019 року (а.с. 9).

Вказана квартира складається із однієї житлової кімнати, має житлову площу 16,4 кв.м. та загальну площу 33,2 кв.м. що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с. 10-11).

Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 16116 від 07 березня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 13), у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 , на ім`я якої відкритий особовий рахунок на квартиру, її дочка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доводиться позивачу племінником.

Згідно акту про непроживання від 08 лютого 2019 року, що складений на підставі свідчень мешканців будинку АДРЕСА_5 , та затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 12), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 , з вересня 2017 року.

В заявленому позові та в судовому засіданні позивач стверджувала, що її племінник ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі з моменту реєстрації, тобто з вересня 2017 року, ніколи не проживав і не мав наміру проживати в квартирі, а реєстрація йому була потрібна для оформлення закордонного паспорту, бо він не мав зареєстрованого місця проживання, і після оформлення паспорту обіцяв добровільно знятися з реєстрації по квартирі.

Те, що ОСОБА_2 ніколи не проживав у квартирі по АДРЕСА_1 і не мав наміру в ній проживати, підтвердив в судовому засіданні сам відповідач, пояснивши суду, що реєстрація у квартирі позивача була йому потрібна для оформлення закордонного паспорту, а проживати у цій квартирі він не збирався та ніколи в ній не мешкав. Він також підтвердив, що постійно мешкає разом з цивільною дружиною та їхнім сином, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання дружини за адресою: АДРЕСА_4 . Він заперечує проти позову з тих підстав, що домовлявся з позивачем про те, що він зніметься з реєстрації через два роки, тобто у 2019 році.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який є членом сім`ї (племінником) позивача ОСОБА_1 , не проживає у спірній квартирі більше одного року, а саме з вересня 2017 року, будь-які угоди між ним та власником квартири щодо фактичного проживання не укладалися.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла чи законом .

У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Суд вважає доведеним, що реєстрація відповідача за місцем знаходження квартири, істотно ущемляє права позивача, як власника, перешкоджає здійсненню прав по користуванню власністю. ОСОБА_1 та її дочка, як співвласники спірної квартири, не мають можливості на свій розсуд розпорядитися належним їй нерухомим майном: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, як член сім`ї власника житла, втратив право користування житловим приміщенням в квартирі по в АДРЕСА_1 , власниками якої є позивач ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою для зняття його з реєстрації, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про захист права власності, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.