Ухвала

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 760/10908/13-ц

провадження № 61-6св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

суддів: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву представника правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 06 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_4 , як правонаступник ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 760/10908/13-ц з Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької А. М., Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_6 , Державної податкової інспекції Солом`янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа - відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації та відновлення прав власника призначено до розгляду.

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року узадоволенні заяви правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 09 січня 2019 року про відкриття касаційного провадження відмовлено.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , як правонаступника ОСОБА_1 , задоволено.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

05 червня 2019 року від представника правонаступника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , надійшла заява про роз`яснення ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2019 року відмовлено у роз`ясненні ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі.

26 червня 2019 року від представника правонаступника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 06 червня 2019 року, в якій зазначено, зокрема, що у зазначеній ухвалі є численні описки, які спотворюють текст ухвали та призводять до її неправильного сприйняття.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У заяві представник правонаступника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , неодноразово образливо характеризує суддів та їх роботу.

Образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Колегія суддів переконана, що використання учасниками судового процесу та їх представниками образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.

Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Колегія суддів вважає, що у заяві від 26 червня 2019 року представника правонаступника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , відсутні підстави або обставини, які би зумовлювали необхідність розгляду цієї заяви.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19).

З огляду на вказане Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає подану представником правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , заяву від 26 червня 2019 року зловживанням процесуальним правом і залишає її без розгляду.

Керуючись частинами першою-третьою статті 44, статтями 260, 261 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду заяву представника правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 06 червня 2019 року.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк