КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №361/6445/17

03 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Ігнатченко Н.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Дутчака І.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визначити йому додатковий строк терміном два місяця для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, зокрема, житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки площею 0,2500 га і 0,2390 га, цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; дві земельні ділянки площею 2,6303 га та 0,2872 га, цільове призначення яких: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області; право матері на частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства "Семиполківський".

Згідно із заповітом від 02 листопада 1999 року, посвідченим в.о. секретаря Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області Мовчан Л.В., зареєстрованим у реєстрі за № 172, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і все на що за законом вона матиме право, заповіла йому та ОСОБА_2 , його братові, відповідачу у даній справі, який прийняв спадщину.

У визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері він з поважної причини не звертався, у зв`язку із онкологічним захворюванням: рак горла. У 2014-2015 роках йому проводили сеанс опромінювання, у подальшому у нього неодноразово виникали рецидиви ракової пухлини. У березні 2016 року йому провели хірургічне видалення рецидиву пухлини, після чого проводилося консервативне щомісячне амбулаторне лікування. На похоронах своєї матері він був присутнім, сплатив половину витрат на її поховання. Однак, у зв`язку з поганим фізичним і моральним самопочуттям, необхідністю проходження щомісячного амбулаторного лікування, він не міг своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Його фізичний та моральний стан після операції не дозволяв йому надовго відлучатися від місця свого проживання, оскільки необхідно було приймати ліки у точно визначений час згідно із приписами лікаря. Він не міг зосередитися на своїх справах, усі його думки були зосереджені лише на лікуванні. Після покращення стану здоров`я, він вирішив оформити свої спадкові права та звернувся 04 жовтня 2017 року до Броварської районної державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа до майна ОСОБА_3 , з наміром прийняти спадщину.

Листом нотаріуса даної нотаріальної контори від 04 жовтня 2017 року за № 3293/02-14 у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено, у зв`язку з пропуском ним визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Після цього він звернувся до відповідача ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , із пропозицією надання ним до нотаріальної контори своєї письмової згоди на прийняття ним, ОСОБА_1 , спадщини, проте він відмовився та перестав з ним спілкуватися, тому він змушений звернутися до суду.

Вважав зазначені обставини поважними причинами пропуску строку для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи. Зазначав, що висновок суду, що його стан здоров`я після перенесених хірургічних операцій, неодноразових кріодеструкцій та опромінень, медикаментозного лікування дозволяв звернутися до нотаріуса ґрунтується лише на показаннях свідків, які суд повинен був оцінити критично, оскільки свідчення свідків у даній справі не є необхідними і достатніми доказами та не можуть свідчити про наявність об`єктивної можливості звернення до нотаріуса.

Вказував на те, що перебіг будь-якого строку самого по собі, без зв`язку з іншими об`єктивними даними про його здоров'я, не свідчить про покращення його стану і появу об`єктивної можливості звернутися до нотаріуса.

14 червня 2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_2 просив залишити рішення Броварського міськрайонного суду київської області від 24 квітня 2019 року без змін. Зазначав, що позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки його доводи не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років в селі Семиполки Броварського району Київської області померла мати сторін ОСОБА_3 .

Із заповіту від 02 листопада 1999 року, посвідченого в.о. секретаря Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області Мовчан Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 172, вбачається, що ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і все на що за законом вона матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 .

Із спадкової справи № 603/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що 14 вересня 2016 року у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернувся відповідач ОСОБА_2 , спадкоємець за вказаним вище заповітом.

Із наявної у матеріалах спадкової справи заяви позивача ОСОБА_1 від 21 вересня 2016 року, посвідченої державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В., зареєстрованої в реєстрі за № 2-1184, вбачається, що у даній заяві позивач засвідчив той факт, що йому відомо про наявність заповіту на його ім`я матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті останньої він пропустив, на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 він не претендує та до суду з цього питання він звертатися не буде. Також йому нотаріусом роз`яснено положення ст. 1241 ЦК України.

25 січня 2017 року відповідачу ОСОБА_1 , спадкоємцю за заповітом, який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлій майно: житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та чотири земельні ділянки.

04 жовтня 2017 року, після закінчення строку для подання заяви про прийняття після смерті матері ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 подав до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

Листом від 04 жовтня 2016 року за вих. № 3293/02-14 завідувач Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області повідомив позивача ОСОБА_1 про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подавав, постійно з померлою не проживав і зареєстрованим з нею не був, 21 вересня 2016 року надав нотаріально посвідчену заяву, якою повідомив про те, що на спадщину після смерті матері він не претендує, тому 25 січня 2017 року нотаріальною конторою на ім`я іншого спадкоємця ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також роз`яснено право звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що у період з 16 березня по 16 вересня 2016 року, враховуючи його амбулаторне лікування, неодноразові його приїзди до спадкового будинку у село Семиполки, існували об`єктивні причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення у визначений законом шестимісячний строк дій щодо прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . Суд першої інстанції вважав, що позивач ОСОБА_1 мав фактичну об`єктивну можливість подати у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 Також суд врахував, що після закінчення строку для прийняття спадщини (16 вересня 2016 року), написання (21 вересня 2016 року) позивачем заяви про те, що на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 він не претендує, та до дня звернення до суду з цим позовом (25 жовтня 2017 року) минуло більше року, і будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 вживав заходів для прийняття ним спадщини у вказаний період матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтується на досліджених доказах в їх сукупності, відповідають встановленим обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 3 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Статтями 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов правильного висновку про те, що підстава, на яку посилався позивач ОСОБА_1 щодо поважності пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, онкологічне захворювання: рак горла, проведенням у 2014-2015 роках сеансів опромінення та у березні 2016 року хірургічного лікування рецидиву пухлини, необхідністю щомісячного консервативного амбулаторного лікування протягом 2016 року, не є поважною причиною пропуску строку для подання до нотаріальної контори у передбаченому законом порядку заяви про прийняття спадщини.

Судом першої інстанції вірно враховано, що з моменту відкриття спадщини і до моменту звернення ОСОБА_1 з позовом про визначення додатково строку для прийняття спадщини минуло більше року.

Доказів на підтвердження того, що з березня 2016 року після проведення хірургічного лікування рецидиву пухлини, у позивача існували причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення у визначений законом шестимісячний строк дій щодо прийняття спадщини після матері, матеріали справи не містять.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій - подання до нотаріальної контори письмової заяви, оскільки позивач ОСОБА_1 не навів обставин, які б вказували на об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для нього та перешкоджали йому вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а наведені ним причини не є поважними, тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, про відсутність підстав для надання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки обставини на які посилається ОСОБА_1 , зокрема онкологічне захворювання - рак горла, проведенням у 2014-2015 роках сеансів опромінення та у березні 2016 року хірургічного лікування рецидиву пухлини, не є причиною пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_1 , на вчинення дій, подання до нотаріальної контори заяви, для прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Доводи апеляційної скарги, що перебіг будь-якого строку самого по собі, без зв`язку з іншими об`єктивними даними про його здоров'я, не свідчить про покращення його стану і появу об`єктивної можливості звернутися до нотаріуса, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження того, що після перенесення у березні 2016 року хірургічного лікування пухлини та до 16 вересня 2016 року, стан здоров'я ОСОБА_1 був такий, що позбавляв його можливості подання до нотаріальної контори заяви, для прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: