Справа № 481/1790/18
Провадж.№ 2/481/104/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.10.2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді Вжещ С.І.

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Новобузького районного суду з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_3 , згідно з яким просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, до досягнення ним 23-х років.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у серпні 2017 року її син вступив і продовжує до цього часу навчатися на денній формі у Харківському національному Університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Навчання сина потребує певних витрат, які одній нести їх складно, оскільки вона не працює та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , 2004 року народження. Відповідач ОСОБА_3 відмовляється добровільно надавати будь-яку майнову допомогу у зв`язку з навчанням сина, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом.

19.12.2018 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.01.2019 року, у зв`язку з обґрунтованими запереченнями позивача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

22.01.2019 року відповідачем подано відзив, згідно якого останній пред`явлений до нього позов не визнав, вказав, що не працює, перебуває на обліку центру зайнятості в пошуках роботи, відтак єдиний його дохід - це державна соціальна допомога по безробіттю. За рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2007 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина від попереднього шлюбу ОСОБА_7 . Крім того, він перебуває у новому шлюбі з ОСОБА_8 , у якому він утримує їх спільного сина ОСОБА_9 , 2010 р.н., а також допомагає в утриманні своєї матері-інваліда ОСОБА_10 Заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_11 він має, але у значно меншому розмірі, ніж вказала позивачка, оскільки кошти він пересилав бабусі позивачки ОСОБА_12

31.01.2019 року за постановою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу суду від 19.12.2018 року про відкриття провадження у справі залишено без задоволення, а дану ухвалу суду - без змін.

26.03.2019 року за ухвалою суду витребувано з Харківського національного Університета Повітряних Сил імені Івана Кожедуба відомості про навчання, проживання, харчування ОСОБА_5

04.06.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що повнолітній син ОСОБА_13 хоча й навчається на бюджетній формі у військовому навчальному закладі, але отримує мізерну стипендію, у розмірі 620 грн. Вона працює неофіційно масажистом, однак зароблених коштів не вистачає в достатній мірі для забезпечення належних умов для навчання сина ОСОБА_11 , оскільки останній не має вільного часу для підробітку, а вона також несе витрати на навчання у Новобузькому коледжі її молодшого неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Крім того зазначила, що на утриманні відповідача вже не перебуває його мати інвалід ОСОБА_10 , оскільки вона померла у квітні 2019 року.

Представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_11 , до досягнення ним повноліття, а після повноліття останнього та продовження навчання у вищому навчальному закладі, ОСОБА_3 зобов`язаний також сплачувати аліменти до закінчення такого навчання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_14 пред`явлений до нього позов не визнав повністю, пояснив, що він працює неофіційно, має захворювання хребта, на лікування якого необхідно збирати кошти. У зв`язку зі смертю матері, для організації її поховання, одержав кредит у банку, який до цього часу продовжує сплачувати. Крім того, має значні рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг. Він згоден допомагати в утриманні сина ОСОБА_11 у зв`язку з його навчанням, але інколи, і за наявної можливості, проте він не спроможний нести цей обов`язок щомісяця. При цьому зазначив, що у зв`язку з навчанням сина він вже пересилав йому кошти в грудні 2018 року у загальному розмірі 2000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 , окрім доводів відповідача ОСОБА_14 ,в обґрунтування заперечення позовних вимог вказала, що повнолітній ОСОБА_13 у зв`язку з навчанням у військовому ВУЗі перебуває на повному державному забезпеченні, тобто одяг, навчання, харчування та проживання здійснюється за рахунок держави. Крім того, останній має можливість під час літніх канікул отримувати дохід, підробляючи. Вона також вказала, що позивач, в порівняні з відповідачем, має значно кращий майновий стан, оскільки остання придбала собі 09.02.2018 року квартиру у м. АДРЕСА_3 ОСОБА_15 та має можливість відпочивати на Закарпатті, про що свідчать відомості з Державного реєстру прав на нерухоме майно та фото з соціальної мережі відповідно. Наголосила, що повнолітній ОСОБА_16 та проживає у гуртожитку ВУЗу, в якому він навчається, тобто окремо від матері, а тому за відсутності факту спільного проживання з сином ОСОБА_1 не має правових підстав звертатись до ОСОБА_14 з позовом про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дитина, яка продовжує навчання.

Зі змісту ст. 200 СК України вбачається, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу (стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення).

У пункті 20 постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Досліджені матеріали справи вказують на те, що відповідач ОСОБА_3 являється батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час розгляду справи досягнув повноліття (а.с. 14).

З довідок Харківського національного Університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба вбачається, що ОСОБА_5 дійсно є студентом другого курсу вказаного навчального закладу, денної форми навчання на повному державному забезпеченні. Отримує стипендію у розмірі 620 грн. на місяць, проживає та зареєстрований у гуртожитку в м. Харкові з 31.01.2018 року по теперішній час (а.с.17-21, 137-139).

З показань свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю позивачки та бабусею ОСОБА_5 , видно, що онук, перебуваючи на навчанні, кілька разів хворів на ГРВІ, потребував у зв`язку з цим коштів. Незважаючи на те, що останній перебуває на державному забезпеченні, в тому числі і забезпеченні харчуванням та гуртожитком, ОСОБА_5 не вистачає їжі, тому виникає необхідність у придбані додаткових продуктів харчування. Для створення умов проживання у гуртожитку батьками курсантів здійснювався ремонт у кімнатах власним коштом. Періодично виникає потреба у придбанні одягу, взуття. Через денну форму навчання у військовому вузі, щільний графік, занять ОСОБА_5 немає можливості знайти додатковий підробіток, а власної стипендії на вище перелічені витрати йому не вистачає.

Вирішуючи питання про можливість відповідача ОСОБА_3 надавати допомогу, та потребу його повнолітнього сина в такій допомозі , суд враховує таке.

На утриманні відповідача перебуває його син від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с., 43), на якого згідно з рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2007 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісяця (а.с. 93). Крім того, він перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 від якого він має сина ОСОБА_9 , 2010 р.н. (а.с.44). Проживає відповідач разом зі своєю дружиною та сином у м. Миколаєві у двокімнатній квартирі, площею 42,3 кв.м., яка йому не належить (а.с.69). Відповідач офіційно не працює. З 21.01.2019 року перебував на обліку як безробітний в Миколаївському міському ЦЗ, але на час постановлення рішення, останній на даному обліку не перебуває, допомоги по безробіттю не отримує (ас.68). Має непогашенні фінансові зобов`язання з повернення кредитних коштів у АТ «Акцент-Банк» у розмірі 7723.80 грн. та АТ «ПриватБанк» - 4758,43 грн. За період навчання сина ОСОБА_3 відповідач надсилав йому двічі 07.12.2018 року та 29.12.2018 року по 1000 грн. (а.с.92).

Таким чином, встановлені під час судового розгляду справи обставини, зокрема те, що відповідач не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має інші фінансові зобов`язання та частково фінансово допомагає сину приводить суд до переконання, що ОСОБА_3 позбавлений можливості постійно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який, при цьому, перебуває на повному державному забезпеченні (навчання, харчування та проживання за рахунок держави), отримує стипендію.

Інші обставини, на які кожна з сторін посилалися в підтвердження своїх вимог (внесення плати за ремонт у гуртожитку ОСОБА_5 , навчання іншої дитини позивачки у навчальному закладі), та заперечень (хвороба відповідача, наявність непомірно високих платежів за комунальні послуги), всупереч положенням ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не підтверджена належними доказами.

Згідно вимог ч.1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою.

При з`ясуванні матеріального становища позивачки, судом встановлено, що остання офіційно не працює, але отримує мінливий дохід за надання послуг масажиста, має у власності квартиру, загальною площею 76,4 кв.м. у м. Новому АДРЕСА_4 , яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2018 року, в якій фактично проживає (а.с.89-90). Має на утриманні також неповнолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24).

Аналізуючи копії квитанцій, надані позивачкою, як докази утримання повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням, суд приходить до такого.

Як видно з копій квитанцій від 03.04.2018 500 грн., 21.04.2018 р. 100 грн., 29.04.2018 р. 785.00 грн., 11.06.2018 р.- 251.26 грн., 30.06.2018 р.- 396.99 грн., 08.08.2018 251.26 грн., 24.08.2018 р.- 497.49 грн., 28.08.2018 року 797.99 грн., 02.09.2018 р. 351.76 грн., 03.09.2018 р. - 251.28 грн.,10.09.2018 р. - 246.24 грн., 23.09.2018 р. - 408.49 грн., 3.10.2018 р. 497.49 грн., 22.10.2018 р. - 1005.03 грн., 06.11.2018 р. - 251.26 грн.,07.11.2018 р. - 499.50 грн., 20.11.2018 р. - 371.86 грн., 28.11.2018 р. - 422.11 грн.,14.01.2019 р. - 497.49 грн., 09.04.2019 р. - 400 грн., 19.04.2019 р. - 250 грн. ОСОБА_1 було перераховано ОСОБА_5 на його картку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в квітні 2018 року - 1385 грн., в червні 2018 року 648.25 грн., в серпні 2018 року 1546.74 грн., у вересні 2018 року 1257.77 грн., у жовтні 2018 року 1502.52 грн., у листопаді 2018 року 1544.73 грн., у січні 2019 року - 497.49 грн., у квітні 2019 року 650 грн.

Суд не може врахувати квитанції від 22.02.2019 року 240 грн., 09.04.2019 р. - 400 грн., 19.04.2019 р. 250 грн., 24.04.2019 р.- 250 грн., 01.05.2019 р. 1200 грн., 25.05.2019 р.- 400 грн., як доказ утримання позивачкою свого повнолітнього сина, оскільки в них не зазначене, що отримувачем цих коштів був ОСОБА_5 .

Також судом не враховуються квитанції за весь 2017 рік та за період з січня по кінець березня 2018 року, у зв`язку з тим, що у вказаний період ОСОБА_5 був неповнолітнім та на його утримання стягувались аліменти за рішенням суду .

З наданих позивачкою суду доказів, суд не вбачає постійної щомісячної потреби ОСОБА_5 в отриманні сторонньої матеріальної допомоги, та, на думку суду, грошові кошти, які він отримував періодично, перераховувались йому за ініціативою матері, яка продовжила піклуватись про свою дитину і після досягнення ним повноліття.

Також суд звертає увагу, що повнолітній ОСОБА_5 проживає та зареєстрований з 31.01.2018 року у м. Харкові в гуртожитку навчального закладу, курсантом якого він являється, тобто окремо від матері, яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , що не дає права, виходячи з положень ч. 3 ст.199 СК України, на стягнення аліментів на користь позивачки.

З урахуванням вищевикладених обґрунтувань та зазначених правових норм, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слід відмовити через їх необґрунтованість та безпідставність.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати (судовий збір), від оплати якого позивача звільнено підлягає компенсуванню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2019 року.

Суддя Вжещ С.І.