Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2019 Справа №607/19164/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Лукащука В.М. , Олійник О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , який, 12 квітня 2007 року було розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що відповідач ОСОБА_6 після розірвання шлюбу у спірному житлі не проживає, де вона мешкає на даний момент позивачу не відомо, будь-які стосунки він з нею не підтримує. Також, у спірній квартирі не проживає вже більше року старший син - ОСОБА_5 Відповідачі коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надають. У квартирі немає особистих речей відповідачів, спірним житлом вони не цікавляться. Реєстрація ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за даною адресою зумовлює для ОСОБА_1 додаткові матеріальні затрати.

Судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі в справі, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тернопільську міську раду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзив на позов не подали.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Представник Тернопільської міської ради в судовому засіданні щодо позовних вимог ОСОБА_1 покладається на думку суду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 12 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

У даному шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16 жовтня 2001 року ОСОБА_6 , на підставі спільного рішення №24 від 16.19.2001 року Тернопільським комбайновим заводом видано ордер на житлову площу в гуртожитку АДРЕСА_1 , на право зайняття житлової площі в гуртожитку із сім`є в складі чотирьох осіб: чоловіка - ОСОБА_1 , сина - ОСОБА_5 та сина - ОСОБА_7 .

22 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ПП. «Люкс» Тернопільської міської ради укладено договір оренди квартири по АДРЕСА_1 , терміном на 10 років.

Відповідно до Довідки №1531 від 02.07.2018 р. та Довідки №1602 від 22 серпня 2019 року, виданих ПП «Люкс», у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані із 19.01.2002 року ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Згідно проведеного обстеження квартири встановлено, що в ній проживає лише ОСОБА_1 . ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в квартирі зареєстровані, але не проживають. Квартира не приватизована.

Як вбачається із Актів обстеження житлових умов від 13.12.2017 року та 25.06.2018 р., складеного комісією ПП «Люкс», ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровані, але не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено поясненнями сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Згідно, наявної при матеріалах справи, квитанції від 15.04.2019 року, вартість комунальних послуг наданих мешканцям квартири за адресою АДРЕСА_1 складає - 13 017,89 грн.

Згідно Довідки №3056, виданої 27.06.2019 року Тернопільським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Тернопільської області, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управління ПФУ та отримує пенсію за віком, розмір якої становить 1 497 грн. в місяць.

Як вбачається із виписки з банківського рахунку АК КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 проводить оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 суду пояснили, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тривалий час відсутні за місцем їх реєстрації, тобто у квартирі АДРЕСА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона була в складі комісії, яка складали акти обстеження умов проживання від 25.06.2018 року, від 13.12.2017 року та підтвердила факти зазначені у них.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло.

Відповідно із частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до положення ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без поважних причин, не проживають у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , оскільки тривалий час не користуються нею, заяв у ПП. «Люкс» про їх тимчасову відсутність та збереження за ними права користування спірним житлом - не подавали. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, що підтверджено наведеними та дослідженими судом доказами, а саме поясненнями свідків та складеними актами обстеження від 13.12.2017 року та 25.06.2018 р., а їх відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом визнання відповідачів такими, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан