Єдиний унікальний номер судової справи 489/763/19
Провадження №22-ц/812/1765/19
Категорія 27 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

24 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

без участі учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2019 року, ухвалене о 9 год. 35 хв. під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні суду в м. Миколаєві, повний текст рішення складено 30 серпня 2019 року, за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

11 лютого 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк), подало до суду зазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

17 квітня 2010 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом на анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору станом на 20 січня 2019 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 12 781 грн. 40 коп., яка складається з заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом 4 999 грн. 59 коп., пені 6 696 грн. 98 коп. та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 584 грн. 83 коп. (процентна складова).

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2019 року у задоволенні позову Банку відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, враховуючи правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, а також в постановах Верхового Суду України від 11 березня 2015 року, провадження № 6-16-цс15, від 22 березня 2017 року, провадження №6-2320цс16, виходив з того, що у зв`язку з відсутністю заборгованості за тілом кредиту та ненаданням позивачем належних доказів на підтвердження суми, з якої розраховані відсотки і штрафні санкції, вважав, що відсутні законні підстави для задоволення позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку наданих доказів, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

-2-

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до статті 634 ЦК України, а тому висновки суду про те, що оскільки відповідачем не підписано Умови та Правила надання банківських послуг, а тому вони не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, - є необґрунтованими та не відповідають закону.

Відзиву на апеляційну скаргу банку, відповідачем не подано.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ЗАТ КБ «ПриватБанк», в якій указано, що вона разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг.

Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 20 січня 2019 року становить 12 781 грн. 40 коп. та складається із заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4 999 грн. 59 коп., пені 6 696 грн. 98 коп., штрафів 1 084 грн. 83 коп.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

-3-

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У підписаній сторонами заяві позичальника від 17 квітня 2010 року, не зазначена процентна ставка, а також умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

У постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що в подібних правовідносинах неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17 квітня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11 лютого 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17 квітня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети.

Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, де суд першої інстанції, правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 пені 6 696 грн. 98 коп., штрафів у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 584 грн. 83 коп. (процентна складова) у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 17 квітня 2010 року.

Крім того, є обґрунтованим висновок суду першої інстанцій про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку 4 999 грн. 59 коп. процентів за користування кредитом за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 17 квітня 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

-4-

Розрахунок заборгованості не містить непогашеного позичальником тіла кредиту.

Отже, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача із висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

За таких обставин на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст. 375 ЦПК України це судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів першої інстанції не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2019 року.