Справа №464/2393/19
пр № 2-з/464/35/19
У Х В А Л А

10 червня 2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судових засідань Садової М. І.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 не викликалась,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерій Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович не викликались,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 464/2393/19,

за участю представників учасників справи: представники відповідачів не викликались,

в с т а н о в и в:

у провадженні суду перебуває справа за позовом позивача до відповідачі, у якому просить:

скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерія Михайловича від 18 травня 2016 року про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на приміщення ательє, загальною площею 51,3 кв. м, місцезнаходження АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимир Анатолійович про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» за № 21958056 від 18 серпня 2017 року на приміщення ательє, загальною площею 51,3 кв. м, місцезнаходження АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем» на користь позивача нерухоме майно приміщення ательє загальною площею 51,3 кв. м, місцезнаходження місто Львів, АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

поновити державну реєстрацію в державному реєстрі речових праві на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна права власності на приміщення ательє, загальною площею 51,3 кв. м, місцезнаходження АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ОСОБА_1 . Після усунення недоліків позовна заява відповідає вимогам статтей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

03 червня 2019 року позивачем до суду подано заяву про забезпечення вказаного позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що на праві власності належить відповідачу ТзОВ «Вердикт Фінанс», яке останнім передано до статутного фонду ТзОВ «Центр аграрних систем». Вважає, що відчуження нерухомого майна та подальша реєстрація права власності на таке відбулось незаконно, адже жодних вимог про усунення порушень умов іпотечного договору від відповідача ТзОВ «Вердикт Фінанс» не отримувала, а тому державним реєстратором було недотримано вимоги законодавства щодо реєстрації речових прав. Таким чином, майно вибуло поза волею позивача. Предметом позову є, зокрема витребування спірного майна. У зв`язку із наведеними обставинами просить заяву задовольнити повністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши доводи заяву про забезпечення доказів, оглянувши матеріали справи № 464/1223/19, суд прийшов наступного.

Згідно ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просить визнати протиправними та скасувати рішення щодо державної реєстрації на нерухоме майно та його витребування із подальшим поновленням державної реєстрації.

Однак, дослідивши аргументи викладені у заяві про забезпечення позову, така не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно, що не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення; переконливих доводів щодо причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, не навів.

Разом із тим, даних щодо дійсної і реальної загрози вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна відповідачем та невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

При цьому наявність самого по собі вищевказаного позову в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, оскільки право власності на це майно не оспорюється, а предметом позову, зокрема є лише виключно відносини стосовно рішень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та пов`язані із цим похідні вимоги.

Окрім цього, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраними способами забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви; враховуючи інтереси не тільки позивача, але й відповідачів, співмірність способів забезпечення позову із предметом спору, суд прийшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 464/2393/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр аграрних систем», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанас» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна та поновлення державної реєстрації відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 10 червня 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков