ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Чернівці

Справа № 716/2213/18

Провадження №22-ц/822/569/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар - Герман Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, головуючий у І-й інстанції - Пухарєва О.В.,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» у грудні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27 серпня 2010 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором.

Станом на 18 листопада 2018 року відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору, та допустила заборгованість у розмірі 19 817,44 грн, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1 077,72 грн, по процентам за користування кредитом - 1 406,75 грн, за пенею - 15 913,09 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу (процентна складова) - 919,88 грн, а тому просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

На зазначене рішення АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що підписуючи анкету-заяву 27 серпня 2010 року, відповідач пройшов ідентифікацію в банку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів згідно з процедурою, що затверджена наказами по банку, не вимагалося.

На виконання умов договору банком відповідачу було надано чотири кредитні картки. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Доказів оскарження відповідачем укладеного договору матеріали справи не містять.

З виписки видно, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Отже, є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а також з умов та правил надання банківських послуг та тарифів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин четвертої та шостої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами четвертої та шостої статті 19, частини першої статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем не склалися зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору у відповідності до статті 1054 ЦК України, тобто зобов`язання з кредитування.

Проте з таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 27 серпня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Строк дії кредитної картки, отриманої відповідачем, був встановлений до січня 2020 року, що стверджується довідкою про видачу кредитних карток (а.с.40), змістом виписки за картковим рахунком (а.с.41-57).

При укладенні кредитного договору сторони керувались частиною першої статті 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормами Правил користування платіжною карткою, у редакції, що була чинною на час укладення кредитного договору, пункту 2.1.1.2.3., пункту 2.1.1.2.4 розділу «Умови використання кредитних карт», передбачалося, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та пролонгується на цей самий строк, якщо сторони не проінформують один одного про припинення дії.

Пунктом 2.1.1.2.12 та пунктом 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), відповідно до діючих тарифів, при дотриманні клієнтом умов та правил обслуговування карти, передбачених договором. Для отримання нової картки по закінченню строку дії клієнт має звернутися у відділення банку.

У даній справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки. З урахуванням отримання відповідачкою нової картки на строк до 31 січня 2020 року, саме цей строк є строком дії договору.

Відповідно до статей 525 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За приписами пунктів 3, 6 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі статті 41 Закону України "Про Національний банк України" та частин1, 2 статті 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 чинної на час виникнення правовідносин Постанови № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з пункту 5.4. Положення № 254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, пунктом 5.6 зазначеного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку позичальника, згідно з якою на протязі тривалого часу проводилися операції щодо зняття коштів та погашення заборгованості, видно, що останній раз відповідач погашав заборгованість 24 вересня 2016 року.

З огляду на викладене, встановлено, що відповідачем дійсно порушувались умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, правильність нарахування якої має бути перевірена на предмет відповідності нормам матеріального права.

Наданим банком розрахунком, випискою за картковим рахунком, визначено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов договору загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 18 листопада 2018 року складає 19 817,44 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 1 077,72 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1 406, 75 грн, заборгованість за пенею - 15 913,09 грн, а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 919,88 грн.

Факт порушення умов договору відповідачкою не спростовано.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в умовах кредитного договору (у розмірі 7 % від суми заборгованості). Погашення заборгованості по кредитному ліміту провадиться як шляхом внесення коштів на карту, так і шляхом списання коштів із дебетної карти.

Вирішуючи питання про обсяг задоволення позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Так, розрахунком заборгованості, випискою за картковим рахунком доведено, що станом на 18 листопада 2018 року заборгованість за кредитом становить 1 077,72 грн і вона підлягає стягненню з відповідачки.

Також підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки правильність їх нарахування матеріалами справи не спростована, а тому заборгованість за відсотками у розмірі 1 406, 75 грн підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафів відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 549, 550, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання.

Отже, пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (стаття 266, частина 2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до пунктів 2.1.1.12.1, 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2.1, 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта.

За користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку проценти в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

В разі, якщо на дату нарахування процентів згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно зі статтею 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

У разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому проценти за користування кредитом клієнт не сплачує.

З Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» видно, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів становить 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень. Пеня становить 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень другий місяць поспіль і більше (а.с. 13).

Позивач звернувся з позовом до суду 19 грудня 2018 року.

З огляду на викладене, на користь банку підлягає стягненню заборгованість з пені за період з 20 грудня 2017 року по 19 грудня 2018 року, що визначається за формулою: сума простроченого кредиту помножена на 0,24% та помножена на кількість днів.

Виходячи із вказаної формули нарахування пені, з відповідача на користь банку підлягає стягненню пеня за період з 20 грудня 2017 року по 19 грудня 2018 року у розмірі 944, 08 грн.

Щодо вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів: 500 грн (фіксована частина) та 919, 88 грн (процентна складова), то підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню кредит в сумі 1 077, 72 грн, проценти в сумі 1 406,75 грн та пеня в розмірі 944,08 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2010 року у розмірі 3 428, 55 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн, а за подання до суду апеляційної скарги - 2 643 грн.

Відсоток задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» складає 17,30%.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 762, 06 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2010 року в сумі 3 428 гривень 55 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1077 гривні 72 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1406 гривень 75 копійок, та пені у розмірі 944 гривні 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 762 гривні 06 копійок у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк