ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Харків

Справа № 2018/1446/2012

Провадження № 22-ц/818/ 5108/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи за первісним позовом:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України»;

Учасники справи за зустрічним позовом:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» про захист порушеного права споживача та визнання кредитних договорів недійсними; за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 14 червня 2013 року, ухвалене суддею Шмадченко С.І.,

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», в якому просив визнати недійсним кредитний договір № ML700/914/2007 від 09.10.2007 р. укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк», а також додаткові договори № 1,2,3,4,5 до кредитного договору. Визнати недійсним кредитний договір № ML700/1218/2007 від 09.07.2008 р. та додаткові договори до нього № 1,2,3.

Позов мотивований тим, що укладені кредитні договори порушують права позивача як споживача, оскільки суперечать нормам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства у частині валютного кредитування. Правочин вчинений без відповідного дозволу (ліцензії) повинен бути визнаний судом недійсним.

У листопаді 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з зустрічним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором ML700/914/2007 від 09.10.2007 р. у сумі 2 690 906,51 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у сумі 6 967 431,12 грн, а також заборгованість за кредитним договором № ML700/1218/2008 від 09.07.2008 р. у сумі 289 169,31 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у сумі 746 879,26 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 3 219 грн.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 09.10.2007 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML700/914/2007, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 275 881,58 доларів США строком до 11 жовтня 2027 року зі сплатою процентів у порядку та на умовах, встановлених в кредитному договорі. 09.07.2008 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML700/1218/2008 згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 31 830 доларів США строком до 10 липня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі. 09.10.2007 року в забезпечення виконання вказаних зобов`язань між позивачем та ОСОБА_2 були укладені договори поруки. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договорами та договорами поруки, укладених між банком, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Відповідач не здійснює погашення кредитів та не сплачує відсотків у строки та розмірах, встановлених кредитними договорами.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 14 червня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання кредитних договорів та додаткових договорів недійсними відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № ML 700/914/2007 від 09.10.2007 р. у сумі 2 690 906,51 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у сумі 1 345 453 грн 25 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML 700/1218/2008 від 09.07.2008 р. у сумі 289 169,31 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у сумі 144 584 грн 65 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму сплаченого судового збору в розмірі 3 219 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній договір поруки, на який посилається позивач за зустрічним позовом. Звертає увагу, що відповідно до редакції ч.4 ст. 559 ЦКУ, що діяла а момент подання зустрічної позовної заяви, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували отримання відповідачем коштів за кредитним договором у сумі 275 881, 58 доларів США. Також, не зазначено та не підтверджено доказами, з якого саме моменту ОСОБА_1 . припинив виконувати свої обов`язки за Кредитним договором, не надано доказів, які б підтверджували факт невиконання зобов`язань взятих на себе відповідно до кредитного договору відповідачем, в зв`язку з чим неясними є розрахунки заборгованості за кредитним договором, процентами та розрахунок пені за прострочення виконання зобов`язання. Зауважує, що пеня повинна нараховуватися не на всю заборгованість по кредиту, а лише на суми тих платежів, які були прострочені, у період за який нараховується пеня. Вказує, що ОСОБА_1 проведено розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з урахуванням норм Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_2 лише в частині задоволення зустрічного позову, тому в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного відносно нього рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки ОСОБА_1 з апеляційною скаргою не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 09.10.2007 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML700/914/2007, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 275 881,58 доларів США строком до 11 жовтня 2027 року зі сплатою процентів у порядку та на умовах, встановлених в кредитному договорі(а.с.6-9 т. 1).

09.07.2008 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML700/1218/2008 згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 31 830 доларів США строком до 10 липня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі (а.с.34-41 т.1).

До вказаних кредитних договорів між позивачем і банком укладалися додаткові договори, до яких вносилися зміни до п. 1.9.1 кредитних договорів та щодо графіку погашення кредиту і процентів.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись у встановлений строк.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Задовольняючи зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд першої інстанції виходив з доведеності його позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками районного суду, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права та не відповідають обставинам справи з наступних підстав.

Згідно зі ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ТОВ «ОТП Факторинг» просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитними договорами. У зустрічній позовній заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначено, що в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 укладено договори поруки.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, яка діяла в редакції на час розгляду справи, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів вважає зустрічні позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 не доведеними.

Матеріали справи взагалі не містять договору поруки, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 . Зазначені обставини не були встановлені судом першої інстанції тоді як вони мають суттєве значення для вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині зустрічних позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 .

За відсутності договору поруки, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 14 червня 2013 року - в частині задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами скасувати і ухвалити нове. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в апеляційному порядку не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 29 жовтня 2019 року