Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/458/19
Провадження №: 2/332/711/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2019 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А., за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Запорізька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що будинок АДРЕСА_1 , є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5554414 від 23.11.2004 року. Вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні комунального підприємства «Наше місто» ЗМР. У кімнаті АДРЕСА_2 зареєстрована відповідач ОСОБА_1 , яка з 2014 року і по теперішній час в цій кімнаті гуртожитку не мешкає, та її місцезнаходження невідомо, що підтверджується актами, складеними КП «Наше місто». Відповідач ОСОБА_1 з 2014 року жодного разу до кімнати гуртожитку, в якій вона зареєстрована, не з`являлась, її особистого майна та речей в кімнаті немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ОСОБА_1 ніхто не чинив. Враховуючи наведене, позивач на підставі ст.ст. 71,72 ЖК УРСР просить суд визнати відповідача ОСОБА_1 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 .
Представник позивача Запорізької міської ради Рудь Д.О., яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В подальшому представник позивача в судове засіданні не з`явилась. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача(а.с.88).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання відповідачка була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за адресою її зареєстрованого місця проживання у відповідності до вимог п.2 ч.7ст. 128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день про ставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідачки ОСОБА_1 , остання з 15.03.2007 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 , на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідачка не повідомила суду іншої адреси. Конверт було повернуто на адресу суду з про ставленням у поштовому повідомленні відмітки про невручення за закінченням строку зберігання. Разом з тим, відповідачка повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату,час і місце розгляду справи. Оголошення про виклики до суду відповідачки були опубліковані завчасно на офіційному веб-сайті судової влади. Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідачки про дату, час і місце судового засідання, відповідачка до суду повторно не з`явилася по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечувала.
Представник 3-ої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, проти позову не заперечують(а.с.61,83).
Представник 3-ої особи КП «Наше місто» в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надане клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи(а.с.67).
Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 Д.О., допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, будинок № 2, що розташований по вул. Фільтровій м. Запоріжжя є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, а особі Запорізької міської ради. Тип об`єкта: гуртожиток(а.с. 5).
З інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг ЗМР убачається, що відповідач ОСОБА_1 з 15.03.2007 року по теперішній час значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.19).
Згідно особового рахунку КП «Наше місто» № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , убачається, що вона є наймачем житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2 (а.с.7, 93). По вказаному особовому рахунку значиться заборгованість по сплаті комунальних послуг, у сумі 1611,06грн., яка утворилася починаючи з 2016 року(а.с.8, 90).
З актів, які були складені представниками КП «Наше місто» 20.12.2018 року, 11.01.2018 року, 22.02.2018 року, 16.03.2018 року, 26.04.2018 року, 07.05.2019 року та 27.05.2019 року вбачається, що зі слів сусідів при обстеженні кімнати АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає з 2014 року. Кімнату займають сторонні особи(а.с 9-14,91,92).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є завідувачкою гуртожитками КП «Наше місто». Відповідачку ОСОБА_1 вона знає як мешканку гуртожитку по АДРЕСА_3 , але вже тривалий період часу її не бачила. З 2018 року складалися акти про не проживання відповідачки ОСОБА_1 в кімнаті гуртожитку з 2014 року. Вони з комісією приходили у різні дні та різний час, але кожного разу було встановлено, що відповідачка в кімнаті не проживає. В подальшому було з`ясовано, що в свою кімнату відповідачка вселила сторонню особу, хоча не мала на це законного права. Де на теперішній час знаходиться ОСОБА_1 невідомо, її особистих речей в кімнаті гуртожитку немає, та існує заборгованість по сплату комунальних послуг. Вона підтверджує суду, що відповідачка ОСОБА_1 в кімнаті гуртожитку не проживає та не користується цим житлом з 2014 року.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є завідувачкою гуртожитками КП «Наше місто». У її присутності складалися акти за адресою: АДРЕСА_4 про не проживання мешканця ОСОБА_1 .. Зі слів сусідів було встановлено, що ОСОБА_1 в кімнаті гуртожитку фактично не проживає з 2014 року та в її кімнаті проживає стороння особа. Речей відповідачки в кімнаті немає, її місцезнаходження невідомо.
У відповідності зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнавати особу, яка користується житловими приміщеннями у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням. Разом з тим, статтею 130 ЖК УРСР передбачено порядок користування жилою площею у гуртожитках і крім відповідно гали ЖК, зазначене питання врегульоване також у Примірному положенні про гуртожитки, у розділі VIII якого передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі у гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушення правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства.
Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України від 19.06.1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч.1 ст. 71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках(за відсутності підстав для виселення). Судом встановлено, що спір виник з приводу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, що належить на праві власності територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а отже, на спірні правовідносини поширюються вимоги статей 71,72 ЖК УРСР (саме така правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 р. у справі № 6-1166цс15). Судом встановлено, що відповідачці була надана окрема кімната у гуртожитку, тобто вона мала в користуванні відокремлене житлове приміщення, користувалася усією житловою площею в ньому та проживала там деякий час.
Аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачки ОСОБА_1 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній кімнаті гуртожитку понад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з 2014 року, втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до кімнати не приходить, житлово-комунальні послуги вона не сплачує, її особистих речей в кімнаті немає, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.
Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі 1921,00грн..
Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд , -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Запорізької міської ради(місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04053915) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради(місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 84, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40302133), Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40545596) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням повністю задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) на користь Запорізької міської ради(місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04053915) судовий збір у розмірі 1921,00грн.(одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 27.06.2019 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦКК України, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Андрюшина Л.А.