Номер провадження: 22-ц/813/607/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Позивач: ОСОБА_3

Представник позивача- ОСОБА_10

Представник відповідача- ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

про визнання недійсними договорів купівлі - продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА та АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ) СТОРІН:

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначала, що ОСОБА_9 на праві приватної власності належало

26/50 частин житлового будинку за номером №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 248,7 кв.м. та земельна ділянка, площею 0,0633 га., за цією ж адресою, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 20 травня 2014 року ОСОБА_9 помер.

За час життя, він склав заповіт від 29 березня 2014 року на її імя. У встановлений законом шестимісячний термін вона звернулась з заявою до Третьої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після його смерті.

Отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла в звязку з оспоренням його сином - ОСОБА_7 заповіту.

За наслідком розгляду справи між нею ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 08.07.2015 року, відповідно до якої визнано за нею - ОСОБА_3, право власності:

- на 2/3 частини від 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складається відповідно до технічного паспорту від 18.09.2014 року з житлового будинку - літ. А, сарай - літ. В, И, К, П, Т, гараж - літ. Ч, вбиральня - літ. Я, Л, альтанка - літ. З, 1,2,4,8,10-12 - огорожа, І,II,IV,V - мостіння, III, IV - шахта, що відкрилась після смерті ОСОБА_9, що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданому Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 12.07.1983 року р. №3-7240, дата реєстрації 15.07.1983р.;

- на 2/3 земельної ділянки, площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що відкрилась після смерті ОСОБА_9 та належала померлому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 від 01.07.2004 року, та зареєстрованого за № 967, кадастровий номер НОМЕР_2.

Зареєструвати за собою право власності на вищевказане нерухоме майно на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 08.07.2015 року по цивільній справі №520/15855/14-ц, вона не встигла. В подальшому довідалась що нерухоме майно, яке їй належало на праві власності незаконно перейшло до 3-х осіб.

Так, 08 лютого 2017 року між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстровані в реєстрі за №122, №123 за умовами якого ОСОБА_9 продав ОСОБА_5 нерухоме майно: 26/50 частин житлового будинку за номером №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 248,7 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Останнім власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_6, відомості щодо 26/50 частин житлового будинку за номером №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 248,7 кв.м. відсутні.

Позивач зазначає, що вказані договори купівлі-продажу є недійсними так як ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_9 на підставі довіреності, здійснив продаж майна, яке належало ОСОБА_9, після смерті останнього, а відповідно до ч.1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у тому числі у разі смерті особи, яка видала довіреність, у звязку з чим, ОСОБА_4 не мав повноважень для відчуження майна, яке належало ОСОБА_9 За час життя, ОСОБА_9 взагалі не видавав довіреність, яка була нібито посвідчена 24 липня 2006 року приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрована в реєстрі за №242, на підставі якої діяв ОСОБА_4

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що вона з незалежних від неї причин була позбавлена права на оформлення спадку, після смерті ОСОБА_9, у звязку з чим просить суд визнати вказані договори недійсними.

З отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №105039432 від 24.11.2017 року, вона довідалась, що розділ стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - обєкт нерухомого майна закрито, право власності погашено 11.10.2017 року на підставі заяви власника - ОСОБА_6, про поділ обєкта нерухомого майна № 2109 від 21.09.2017 року засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С.

Земельна ділянка, яка перейшла їй в порядку спадщини розподілена на дві частини та в реєстрі зареєстровані, як 2 земельні ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, за тією ж адресою, власником яких - зазначений ОСОБА_6.

Розділ щодо нерухомого майна - 26/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 - право власності зареєстроване за ОСОБА_5 та припинено 16.02.2017 року. Розділ щодо даного нерухомого майна - закрито 03.03.2017 року на підставі довідки №16/17 від 15.02.2017 року про знищення обєкту нерухомого майна виданої ФОП ОСОБА_12

Позивачка зазначає, що спірна земельна ділянка, площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, розподілена, внаслідок чого створені дві нові земельні ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, за тією ж адресою, власником яких - зазначений ОСОБА_6, який в свою чергу на думку позивача не законно набув право власності, оскільки ОСОБА_5 набув право власності на спірний обєкт нерухомості на підставі договору, який є недійсним. Позивач вказує, що земельна ділянка, площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка була розподілена на вказані дві земельні ділянки, незаконно вибула з її власності, а тому просить витребувати її з незаконного володіння ОСОБА_6, а саме: 2/3 частини земельних ділянок: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на її користь, скасувавши записи про державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_6.

Позивачка, виходячи з того, що спірна земельна ділянка, площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розподілена, внаслідок чого створені дві нові земельні ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, вона позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, на підставі ухвали суду від 08.07.2015 року по цивільній справі №520/15855/14-ц. Оскільки її право власності на вказане нерухоме майно оспорюється ОСОБА_6, позивачка просить суд, з метою поновлення її прав та інтересів, визнати за нею право власності на 2/3 частки земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9.

Під час розгляду даної справи, 16 лютого 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №270, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку ОСОБА_8 земельну ділянку, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також тієї ж дати між тими ж особами був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №268, за умовами якого ОСОБА_6 передав в іпотеку ОСОБА_8 земельну ділянку, площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка зазначає, що свавільні дії відповідачів, з метою захоплення її майна, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси про визнання мирової угоди від 08.07.2015 року, відповідачі спочатку розділили її земельну ділянку на дві частини, а в подальшому, з метою приховати спірне майно від виконання рішення суду в майбутньому, уклали фіктивні договори іпотеки з Червінським Євгенієм Євгеновичем.

Позивачка зазначає, що спірна земельна ділянка вибула з її володіння поза її волею, шляхом підроблення документів, незаконного втручання в державний реєстр власності на нерухоме майно з якого незаконно виключили записи про арешт спірної земельної ділянки, за наслідком чого, відповідачем ОСОБА_6 в свою чергу спірна земельна ділянка придбана за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_6 не мав права передавати в іпотеку спірні земельні ділянки за вказаними договорами іпотеки так як набув їх у власність в незаконний спосіб, а відтак не мав права відчужувати зазначене майно, яке йому не належить.

У звязку з визнанням вказаних договорів іпотеки недійсними, позивач вважає, що підлягають скасуванню записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та встановлення заборон на нерухоме майно щодо земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів іпотеки від 16 лютого 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованих в реєстрі за №268 та №270.

Уточнюючи неодноразово позовні вимоги просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частин житлового будинку від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно 26/50 частин житлового будинку за номером №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 248,7 кв.м., укладений між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №123;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №122;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 земельні ділянки, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3;

- скасувати записи про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6;

- визнати за нею права власності на 2/3 частки земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9;

- визнати недійсним договір іпотеки від 16 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №270;

- визнати недійсним договір іпотеки від 16 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №268;

- скасувати записі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та встановлення заборон на нерухоме майно щодо земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів іпотеки від 16 лютого 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованих в реєстрі за №268 та №270.

Під час розгляду справи, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01.11.2017 року вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/12641/17, а саме:

- накладено арешт на 26/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1;

- встановлено заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо 26/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1;

- накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- встановлено заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.03.2018 року замінено заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року по цивільній справі №520/12641/17, шляхом:

- скасування арешту з 26/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1, накладеного на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року по цивільній справі №520/12641/17;

- скасування заборони суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо 26/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1, встановленої на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року по цивільній справі №520/12641/17;

- скасування арешту з земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, накладеного на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року по цивільній справі №520/12641/17;

- скасування заборони суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, встановленої на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року по цивільній справі №520/12641/17.

- накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0316 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві власності належить ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1.

- встановлення заборони суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки, площею 0,0316 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

- накладено арешту на земельну ділянку, площею 0,0317 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві власності належить ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1.

- встановлення заборони суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки, площею 0,0317 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

- встановлення заборони ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам, які діють на підставі укладеного з ним договору, за дорученням, довіреністю, тощо, проводити будь-які будівельні роботи, підготовчі будівельні роботи на земельній ділянці, площею 0,0316 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

- встановлення заборони ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам, які діють на підставі укладеного з ним договору, за дорученням, довіреністю, тощо, проводити будь-які будівельні роботи, підготовчі будівельні роботи на земельній ділянці, площею 0,0317 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частин житлового будинку від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно 26/50 частин житлового будинку за номером №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 248,7 кв.м., укладений між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №123.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №122.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 про: витребування з незаконного володіння ОСОБА_6 земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3; скасування записів про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6; визнання за ОСОБА_3 права власності на 2/3 частки земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9; визнання недійсним договору іпотеки від 16 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №270; визнання недійсним договору іпотеки від 16 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрований в реєстрі за №268; скасування записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та встановлення заборон на нерухоме майно щодо земельних ділянок, площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів іпотеки від 16 лютого 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованих в реєстрі за №268 та №270 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить апеляційний суд скасувати рішення першої інстанції в частині: відмови в позовних вимогах щодо витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, визнання недійсними договорів іпотеки, скасування державної реєстрації права власності та скасування запису майна обтяження майна іпотекою та встановлення заборони та в цій частині прийняти постанову та в цій частині прийняти постанову, якою вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись нанеповне зясування обставин, що мають значення для справи;недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на ті ж обставини, що зазначені і в позовній заяві та стверджує, що за правовими і за фізичними характеристиками поділеної земельної ділянки не відбулося змін її цільового призначення, розташування та загальна площа. Спірні земельні ділянки не належать до новоутвореного майна, яке неможливо витребувати у відповідача за правилами ст.388 ЦК України. При цьому посилається на висновок Верховного Суду за результатами розгляду цивільної справи № 640/8456/16-ц.

Відносно відмови у визнанні договорів іпотеки недійсними заявник стверджує, що сторони не виконали ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 1 листопада 2017 року, яка є обовязковою до виконання. ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наявний спір, з метою приховати спірне майно від виконання рішення суду поділив їх на дві частини, присвоїв новий кадастровий номер та 16.02.2018 року уклав з ОСОБА_8 фіктивні договори іпотеки.

При цьому, звертає увагу на вимоги ст.124 Конституції України щодо принципу обовязковості судових рішень та на ст.41 ч.3 Конституції України котра передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відзив на апеляційній скаргу до апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання ОСОБА_8 не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Не зявились в судове засідання і ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особиа: ОСОБА_7 про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином.

Рішення суду, в частині, яка стосується прав та обовязків ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особа: ОСОБА_7 не оскаржується. Судова колегія з підстав ст.372 ч.2 ЦПК України та з врахуванням вимог ст.2 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

щодо витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності:

Визнавши недійсним договір купівлі-продажу частин житлового будинку від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно 26/50 частин житлового будинку за номером №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 248,7 кв.м., укладений між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №123 та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 лютого 2017 року, а саме стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, укладений між ОСОБА_9, від імені якого на підставі довіреності від 24 липня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованої в реєстрі за №242, діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрований в реєстрі за №122, районний суд виходив з того, що на час їх укладення правоздатність ОСОБА_9 була припинена, а отже і відсутнє волевиявлення ОСОБА_9 на укладання спірних договорів купівлі-продажу.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, судовою колегією законність та обґрунтованість не переглядається.

Відмовляючи у позовних вимогах щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме 2/3 частини земельної ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та визнання за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини цих земельних ділянок районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 не було здійснено державну реєстрацію права власності на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а отже вона не є власником вказаної земельної ділянки, тому відсутні підстави для предявлення вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно, районний суд виходив з того, що витребування майна з чужого незаконного володіння стосуються новоствореного нерухомого майна земельних ділянок: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, за адресою: АДРЕСА_1, стосовно яких позивачем також не надано доказів виникнення права власності.

При цьому послався на практику Європейського суду справ людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Зазначивши, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судова колегія з таким висновком районного суду погодитись не може з огляду на наступне.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2015 року визнано мирову угоду, укладену 08 липня 2015 року між представником ОСОБА_7 - ОСОБА_13 та ОСОБА_3, відповідно до якої: Позивач ОСОБА_7 визнає право власності на спадщину в розмірі 2/3 частини 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3, що відкрилась після смерті ОСОБА_9;Відповідач ОСОБА_3 визнає право власності на спадщину в розмірі 1/3 частини 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 що відкрилась після смерті ОСОБА_9;Позивач ОСОБА_7 визнає право власності на спадщину в розмірі 2/3 земельної ділянки площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3, що відкрилась після смерті ОСОБА_9;Відповідач ОСОБА_3 визнає право власності на спадщину в розмірі 1/3 земельної ділянки площею 0,0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за-ОСОБА_7 що відкрилась після смерті ОСОБА_9. На підставі цієї мирової угоди суд визнав за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частини від 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складається відповідно до технічного паспорту від 18.09.2014 року з житлового будинку - літ. А, сарай - літ. В, И, К, П, Т, гараж - літ. Ч, вбиральня літ. Я, Л, альтанка - літ. З, 1,2,4,8,10-12 - огорожа, І,II,IV,V - мостіння, III, IV - шахта, що -відкрилась після смерті ОСОБА_9, що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданому Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 12.07.1983 року р. №3-7240, дата реєстрації 15.07.1983р.;Визнав за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини від 26/50 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складається відповідно до технічного паспорту від 18.09.2014 року з житлового будинку - літ. А, сарай В, И, К, П, Т - літ. гараж - літ. Ч, вбиральня літ. о - відкрилась після смерті ОСОБА_9, що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданому Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 12.07.1983 року р. №3-7240, дата реєстрації 15.07.1983р.;Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 земельної ділянки площею 0,0633 га, що розташована за вказаною адресою, що відкрилась після смерті ОСОБА_9 та належала померлому та належала померлому на праві державного акта про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 від 01.07.2004 року та зареєстрованого за № 967, кадастровий номер НОМЕР_2;Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 земельної ділянки площею 0.0633 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1^що відкрилась після смерті ОСОБА_9 та належала померлому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 від 01.07.2004 року, та зареєстрованого за № 967, кадастровий номер НОМЕР_2.

За правилами частини4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2площею 0,0633 га, адреса: АДРЕСА_1.з цільовим призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

08.02.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ та проведено реєстрацію земельної ділянки;

08.02.2017 року - зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 122;

20.03.2017 року - зареєстровано право власності за ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 557;

01.08.2017 року - зареєстровано право власності за ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 676;

11.10.2017 року - право власності ОСОБА_6 погашено на підставі Заяви про поділ обєкту нерухомого майна від 21.09.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованої в реєстрі за№ 2109;

11.10.2017 року - в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обєкт нерухомого майна закрито на підставі Заяви про поділ обєкту нерухомого майна від21.09.2017року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованої в реєстрі за № 2109.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3

АДРЕСА_1.Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

11.10.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ та проведено реєстрацію земельної ділянки;

11.10.2017 року - зареєстровано право власності за ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі Заяви про поділ обєкту нерухомого майна від 21.09.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованої в реєстрі за № 2109, витяг з Державного земельного кадастру НВ-017 від 06.10.2017 року.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4

АДРЕСА_1.

Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

11.10.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ та проведено реєстрацію земельної ділянки;

11.10.2017 року - зареєстровано право власності за ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі Заяви про поділ обєкту нерухомого майна від 21.09.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованої в реєстрі за № 2109, витяг з Державного земельного кадастру НВ-017 від 06.10.2017 року.

Згідно п.1 ч.І ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.2 ч.І ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

Отже інформація яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєктів нерухомості - не є припущеннями, а є офіційним, визнаним державою джерелом інформації, тобто без сумніву відповідає всім критеріям стосовно допустимості, достовірності, достатності доказів, які визначені ст.ст.78-80 Цивільного процесуального Кодексу України.

З аналізу інформації, отриманої із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №105039432 від 24.11.2017 року вбачається: сукупна площа земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 складає 0,0633 (0,0316+0,0317=0,0633) га що відповідає площі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, ідентичні - місце розташування, цільове призначення. Підстави як припинення права власності у відповідача, ОСОБА_6, на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 так і виникнення права власності у відповідача, ОСОБА_6, на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 є також ідентичні, а саме Заява про поділ обєкту нерухомого майна від 21.09.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С., зареєстрованої в реєстрі за № 2109. Час та дата припинення та виникнення права власності також одна - 11.10.2017 року, інформацію внесено одним і тим самим державним реєстратором.

Судова колегія приходить до висновку, що на підставі інформації отриманої з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №105039432 від 24.11.2017 року, яка є належним, допустимим та достатнім доказом - доведено та встановлено факт того, що спірні земельні ділянки: кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0316 га, та кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,0317 га, зареєстровані за відповідачем, ОСОБА_6, утворені в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0633 га, яка була зареєстрована за відповідачем, ОСОБА_6.

Щодо належності спірних земельних ділянок позивачу та її права на витребування за правилами ст. 388 ЦК України.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0633 га, розташована за адресою АДРЕСА_1, належала ОСОБА_9 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого 01.07.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації за № 67. Тобто право власності на земельну ділянку було оформлено та зареєстровано належним чином з дотриманням всіх вимог законодавства України на момент його набуття за ОСОБА_9.

22.05.2014 року ОСОБА_9 помер.

Позивач є спадкоємицею ОСОБА_9 на підставі заповіту від 29.03.2014 року.

В установлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, ОСОБА_9, позивач звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім неї із заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_9 - ОСОБА_7.

Київським районним судом м.Одеси розглядалась цивільна справа № 520/15855/14- ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно, прийнято ухвалу про визнання мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 за умовами якої визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини від 26/50 частин житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розташованої за адресою АДРЕСА_1, а за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/3 частину від 26/50 частин житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розташованої за адресою АДРЕСА_1. Ухвала суду набрала законної сили 14.07.2015 року (а.с.151-157,1 том).

08.02.2017 року відповідачем, ОСОБА_4, земельну ділянку незаконно відчужено ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.02.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 122.

На підставі наступних договорів земельна ділянка була відчужена ще двічі, останнім набувачем є ОСОБА_6.

На підставі заяви ОСОБА_6 про поділ обєкта нерухомого майна № 2109 від 21.09.2017 року засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С. стосовно земельної ділянки, площею 0,0633 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за адресою АДРЕСА_1, створені земельні ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за тією ж адресою та зареєстровані за ОСОБА_6.

Крім того необхідно зазначити, що залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики поділеної ділянки, зокрема не відбулося зміни її цільового призначення, розташування, загальна площа. А тому спірні земельні ділянки не слід вважати іншим, новоутвореним майном, яке неможливо витребувати у відповідача за правилами статті 388 ЦК України.

У подібних правовідносинах саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд за результатами розгляду цивільної справи № 640/8456/16-ц.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Проте, районний суд в рішенні не дав відповідь , щодо важливого доводу позивача про те, що спірні земельні ділянки не слід вважати іншим, новоутвореним майном.

При цьому районний суд не звернув увагу, що відповідно до вимог ст.331 ЦПК України земельні ділянки не входять в перелік обєктів на які розповсюджується новостворене майно.Сама по собі зміна кадастрового номеру з однієї земельної ділянки на дві інші за рахунок їх поділу не відноситься до новоствореного майна, та такий висновок районного суду є помилковим.

Правилом частини першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, За правилом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави поділа ним.

Відповідно до статті 388 ЦПК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо воно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про витребування майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій Особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка, успадкована спадкоємцями вибула із володіння поза волею їхнього власника позивачки по справі ОСОБА_3, котрій належало 2/3 її частини на підставі судового рішення, що вступило в законну силу, то вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України, а тому висновок районного суду щодо відмовив цій частині у позовних вимогах є помилковим.

Посилання відповідача ОСОБА_6, що спірні земельні ділянки не можуть бути витребувані у відповідача, оскільки земельна ділянка, яка раніше належала позивачеві, перестала існувати у натурі оцінюється критично оскільки не відбулося виникнення, створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця створення або переробка,тощо, відбулася заміна одного кадастрового номера на два інші, які вибули з володіння позивача поза її волею, а тому зазначену земельну не слід вважати іншим, новоствореним майном, яке неможливо витребувати від відповідача за правилами статті 388 ЦК України.

Згідно статті 26 Закону передбачено, що запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду:

- рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім цього, вказаною нормою Закону визначено, що у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав державним реєстратором вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Частиною пятою статті 26 Закону встановлено, що внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що підлягають скасуванню і записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельні ділянки, площею 0,0316га, кадастровий номер НОМЕР_3,та площею 0,0317га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відносно визнання договорів іпотеки недійсними.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Матеріали справи засвідчують, що відповідач, ОСОБА_6, був обізнаний з тим фактом, що позивач звернулась з позовом до нього про витребування спірної земельної ділянки.

1 листопада 2017 року Київським районним судом м. Одеси по даній справі було прийнято ухвалу про забезпечення позову, якою:накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо земельної ділянки, площею 0,0633 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

16 лютого 2018 року відповідач, ОСОБА_6, уклав іпотечні договори з ОСОБА_8 у відповідності до яких передав останньому в іпотеку земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4 розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9- 12,15-17 т.2).

Згідно зазначених договорів іпотеки забезпечено виконання зобовязань ОСОБА_6 перед ОСОБА_8, що випливають з договору позики укладеного між ними 16 лютого 2018 року.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

За змістом частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є:

- введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників;

-свідомий намір невиконання зобов'язань договору;

- приховування справжніх намірів учасників правочину.

16 лютого 2018 року відповідач, ОСОБА_6, уклав іпотечні договори з ОСОБА_8 у відповідності до яких передав останньому в іпотеку земельні ділянки площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4 розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9- 12,15-17 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 залучений до справи в якості 3-ї особи.

З огляду на викладене слідує, що позивачем не дотриманні положення глави 4 ЦПК України щодо субєктного складу учасників цивільного процесу, оскільки позов про визнання недійсними договорів іпотеки та скасуванні записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та встановлення заборони заявлений не до ОСОБА_8, що не позбавляє його права звернутись до суду за захистом порушеного права до сторони правочину.

З врахуванням зазначеного , судова колегія з підстав ст.376 ч.1 п.3.4. ЦПК України скасовує судове рішення з прийняттям постанови про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування прийнятого судом першої інстанції судового рішення з ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2018 року скасувати в частині відмови в позовних вимогах щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів іпотеки,скасування державної реєстрації права власності та скасування запису майна обтяження майна іпотекою та встановлення заборони та в цій частині прийняти постанову.

Скасувати записи про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельні ділянки, площею 0,0316га, кадастровий номер НОМЕР_3,та площею 0,0317га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 2/3 частини земельної ділянки: площею 0,0316 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0317 га, кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини цих земельних ділянок.

В позовних вимогах щодо визнати недійсним договорів іпотеки від 16 лютого 2018 року та в скасуванні записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та встановлення заборони відмовити

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 02.07.2019 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра