ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6763/19
провадження № 2/753/5262/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.,

з участю секретаря Григораш Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних відсотків за договором позики

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 року ОСОБА_1 (даті по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3 ) про стягнення штрафних відсотків за договором позики.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 01.05.2012 року між сторонами був укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 655 385,00 грн., що станом на день укладення договору становило 82 000 доларів США. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 1 670 039,15 грн, суму штрафу у розмірі 60 708 грн., суму штрафних відсотків в розмірі 470 490,87 грн., що разом становить 2 201 238,02 грн. Проте рішення суду на день подачі позову не виконано. Зазначає, що п.11 договору позики передбачено, що в разі коли позичальник не поверне позикодавцю позику у визначений строк він зобов`язаний сплатити суму боргу відповідно до ст.625 ЦК України з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 0,1 % від неповернутої суми позики за кожен день прострочки повернення боргу. Зважаючи на наведене, звернувся до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача на його користь суму штрафних відсотків в розмірі 227 656,87 грн. та судовий збір.

Ухвалою від 15.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 31).

Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали суду про відкриття провадження та копія позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка двічі направлялась на адресу відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.05.2012 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 655 385,00 грн., що станом на день укладення договору становило 82 000 доларів США. Відповідач зобов`язувався повернути всю суму позики до 01.06.2013 року.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2018 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.08.2015 року скасовано, постановлено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 1 670 039,15 грн, суму штрафу у розмірі 60 708 грн, суму штрафних відсотків в розмірі 470 490,87 грн., що разом становить 2 201 238,02 грн.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач зобов`язання зі сплати боргу, зокрема рішення суду не виконав, заборгованість не сплатив.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону №2711-IV. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постановах від 20 грудня 2010 року у справі №3-57 гс10 і від 4 липня 2011 року у справі №3-65 гс11.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно п.11 договору, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 0,1% від неповернутої суми позики за кожен день прострочки повернення боргу.

Водночас, стаття 546 ЦК України визначає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

За положенням статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно частини другої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналізуючи норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що встановлюючи в п.11 договору позики відповідальність за порушення грошового зобов`язання в розмірі 0,1% від неповернутої суми позики за кожен день прострочки повернення боргусторони фактично передбачили стягнення пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Однак, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав не є підставою для нарахування пені за договором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 227 656,87 грн. не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

У статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення пені.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 18 711,52 грн. (607 085 грн. х 3 х 375 : 365 :100) призведе до ефективного захисту його прав.

Оскільки позов задовольняється частково, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене, на підставі статей 525, 526, 625, 629 ЦК України та керуючись статтями 60, 79, 88, 212, 215 - 218, 224-228, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних відсотків за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми, що складає 18 711 (вісімнадцять тисяч сімсот одинадцять) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

В іншій частині вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА