РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Василівської міської ради Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на майно у спільній частці подружжя та в порядку спадкування, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , Василівської міської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на майно у спільній частці подружжя та в порядку спадкування. У позовній заяві позивачка просить суд визнати за нею право власності на майно у спільній частці подружжя та в порядку спадкування за законом на насосну станцію за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позовній заяві позивачка вказує, що 23 липня 2008 року вони з чоловіком придбали насосну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Скориченко A.B., зареєстрованому у реєстрі за номером 2133. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалась з житлового будинку та земельних ділянок та вище вказаної насосної станції, яка є спільною сумісною власністю. На підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заведена спадкова справа №191/2015 рік Василівською державною нотаріальною конторою. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Вся спадкова маса вже оформлена у нотаріальній конторі, а от отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на насосну станцію не представляється можливим, оскільки втрачений оригінал договору купівлі-продажу.02 лютого 2019 року дано оголошенням в газеті «Нова Таврія», яким правовстановлюючий документ вважається недійсним. Насосна станція є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, спадкуванню підлягає 1/2 частка насосної станції, тобто по часті позивачці та дочці ОСОБА_4 , якій при добровільному розподілі спадкового майна у нотаріальній конторі ОСОБА_1 вже виплатила за її частку у розмірі 17 250 грн. тобто 1/4 частку від ціни зазначеної у договорі купівлі-продажу (69000 гривень). Дочка не заперечувала проти такого розподілу спадкового майна, але отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не можливо у зв`язку з втратою договору кіпівлі-продажу.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2019 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяви із клопотанням розглянути справу за її відсутності, проти позову не заперечує.

Представник відповідача Василівської міської ради Василівського району Запорізької областів судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2008 року Позивачка з чоловіком ОСОБА_3 придбали насосну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Скориченко A.B., зареєстрованому у реєстрі за номером 2133.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на майно у спільній частці подружжя та в порядку спадкування за законом на вищевказану насосну станцію.

Як вбачається із позовної заяви, насосна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була придбана подружжям 23 липня 2008 року.

Тобто вказане майно придбане ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 за час перебування у шлюбі та належить їм на праві спільної сумісної власності, а у відповідності до вимог статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та узгоджуються з наданими суду доказами.

Однак оригінал договору купівлі-продажу втрачено.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право власності на майно на Ѕ частку у спільній частці подружжя на насосну станцію за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, як вже зазначалося, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 липня 2015 року, виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Василівського РУЮ у Запорізькій області.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалась з житлового будинку та земельних ділянок та вищевказаної насосної станції, яка є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

На підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заведена спадкова справа №191/2015 рік Василівською державною нотаріальною конторою.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає.

Вся спадкова маса вже оформлена у нотаріальній конторі, а от отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на насосну станцію не представляється можливим, оскільки втрачений оригінал договору купівлі-продажу.

02 лютого 2019 року дано оголошенням в газеті «Нова Таврія», яким правовстановлюючий документ вважається недійсним.

Насосна станція є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, спадкуванню підлягає 1/2 частка насосної станції, тобто по ј частці позивачці та дочці ОСОБА_4 , якій при добровільному розподілі спадкового майна у нотаріальній конторі ОСОБА_1 вже виплатила за її частку у розмірі 17 250 грн. тобто 1/4 частку від ціни зазначеної у договорі купівлі-продажу (69000 гривень). Відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала проти такого розподілу спадкового майна, але отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі не можливо у зв`язку з втратою договору кіпівлі-продажу.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Усунути недоліки, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у досудовому порядку не можливо.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що 1/2 частина насосної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Скориченко A.B., зареєстрованому у реєстрі за номером 2133, належить позиваці як майно у спільній частці подружжя, а 1/2 частину вказаної нерухомості вона спадкує за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказану насосну станцію обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на майно у спільній частці подружжя та в порядку спадкування за законом на насосну станцію за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик