У х в а л а

іменем україни

про залишення позовної заяви без руху

09 липня 2019 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О. В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Колективне підприємство гаражне товариство " Динамовець", про визнання членства в Колективному підприємстві гаражне товариство " Динамовець", та права користування боксом №63, -

ВСТАНОВИВ :

08.07.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява.

Подана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема не виконано вимоги: - п.2 ч.3: не вказано адреси офіційної електронної пошти; - п.4 ч.3: не визначено, яке саме право позивача порушено та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом; - п.6 ч.3: відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; - п.7 ч.3: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; - п.8 ч.3: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви складено без зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; - п.9 ч.3: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; - п.10 ч.3: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, позивачем не виконано вимоги ч.5 ст.177, ч.2 ст.95 ЦПК України та не подано засвідчені у встановленому законом порядку копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також позивачем не надано оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. Разом із тим просить відстрочити сплату судового збору у зв`язку із тим, що він був інвалідом ІІ групи.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті

Згідно до ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Позивач посилається на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 19.06.2001 року №2 Справа «Креуз проти Польщі», та зазначає, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Проте, вищевказане рішення не може застосовуватись до позивача, виходячи з наступного. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні зазначає, що судові органи не змогли забезпечити належного балансу між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку, так як збір, який вимагався від заявника за розгляд справи надмірний. Внаслідок цього останній утримався від позову та справу так і не розглянуто судомо. Це, завдало шкоди самій суті права на доступ до суду так як, судовий збір, який підлягав сплаті дорівнював середньому річному заробітку у Польщі на той час. Також, заявником при поданні клопотання про звільнення від сплати судового збору до суду Польщі подавалась декларація про відсутність доходів. В той же час, Європейський Суд з прав людини у згаданому рішенні зазначає, що "Право на суд" не є абсолютним, а може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети. Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, положення пункту 1 статті 6 Конвенції не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції. Зазначене також, відображене у рішенні ЄСПЛ «Паскіні проти Сан Марино» в якому зазначено, що сума судових витрат була значною, але не була необґрунтована з огляду на цінність позову, тобто цим не порушено право на доступ до суду, а суму судового збору була пропорційною встановленій ціні позову.

Відстрочення від сплати судового збору за подання позову враховуючи майновий стан сторони є правом, а не обов`язком суду.

Позивачем не надано доказів того, що він на даний час має інвалідність, не навів інших підстав для звільнення його відсплати судового збору та не надав докази неможливості сплати судового збору у названому розмірі, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Колективне підприємство гаражне товариство " Динамовець" про визнання членства в Колективному підприємстві гаражне товариство " Динамовець", та права користування боксом №63 - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути зазначені недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених вище недоліків у встановлений строку, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шишкін О. В.