У Х В А Л А

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 551/150/18

провадження № 61-18939 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухоме майно, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Уточнивши позовні вимоги, просила здійснити поділ майна, що є спільною власністю подружжя, наступним чином:

- визнати за нею відповідно до варіанту № 3 Висновку судової будівельно - технічної, земельно технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року право власності на 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 відповідно до варіанту № 3 Висновку судової будівельно - технічної, земельно технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року право власності на 57/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею відповідно до варіанту № 3 (додаток № 6) Висновку судової будівельно - технічної, земельно технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року право власності на 1/2 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, площею 500 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (позначено зеленим);

-визнати за ОСОБА_1 відповідно до варіанту № 3 (додаток № 6 ) Висновку судової будівельно - технічної, земельно технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року право власності на 1/2 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, площею 500 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (позначено жовтим);

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь різницю вартості часток житлового будинку з господарськими будівлями в розмірі 38 294 грн. 00 коп.;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь Ѕ частину вартості автомобіля Ford Focuc, державний номерний знак НОМЕР_1 , що складає 92 750 грн. 00 коп. та еквівалентно 3 500 доларів США;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати в загальному розмірі 10 886 грн. 00 коп.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання автомобіля «Ford Focus» державний номерний знак НОМЕР_1 особистою приватною власністю та визнання спільним майном подружжя грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США стягнувши з ОСОБА_2 на його користь Ѕ частину у розмірі еквівалентному 5000 доларів США.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,10 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0. 10 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у загальному розмірі 3 157 грн. 00 коп.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати :у дохід держави у загальному розмірі 1 904 грн. 00 коп.; та на користь ОСОБА_1 у загальному розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Задовольняючи частково дані позовні вимоги сторін, районний суд виходив з того, що запропонований позивачем ОСОБА_2 варіант поділу житлового будинку з господарським будівлями є неприйнятним та таким, що суттєво порушує права та інтереси відповідача ОСОБА_1 , тому враховуючи, що сторони не дійшли згоди з приводу поділу спірного нерухомого майна та виділення його у власність один одному, відтак, районний суд вважав, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення частин 4, 5 ст. 71 СК України та визнання за кожною з сторін права власності на ідеальну частину вказаного майна.

Щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль марки «Ford Focus», позивач придбав за відсотки, що були йому нараховані за депозитними рахунками, кошти на яких визнані його особистою приватною власністю, тобто й автомобіль є його особистою власністю, що в свою чергу виключає можливість задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь Ѕ частину вартості цього автомобіля.

Вказане рішення оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови їй у розподілі у натурі майна, що є спільною власністю подружжя, визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі а у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням районного суду в частині відмови у визнанні спільним майном подружжя грошових коштів. Зазначає, що ОСОБА_2 приховала кошти у розмірі 8000 доларів США, знявши їх з депозитного рахунку без його відома. Просить рішення скасувати у вказаній частині та прийняти нове, яким визнати спільним майном подружжя грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США та стягнути з ОСОБА_2 на його користь Ѕ частину у розмірі 4000 доларів США.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року скасувати в частині :

- відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про розподіл в натурі житлового будинку та земельної ділянки,

- визнання за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «Ford Focus»,

- розподілу судових витрат,

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл в натурі житлового будинку та земельної ділянки задовольнити частково.

Визнано за ОСОБА_2 відповідно до варіанту № 2 додатку № 2 до висновку судової будівельно - технічної, земельно технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року, що позначено зеленим кольором ( т.1,а.с.138), право власності на Ѕ частку житлового будинку літ. А-1,а у складі приміщень: передня № 1-1 площею 4,4 кв.м., санвузол № 1-2 площею 4,9 кв.м., котельня № 1-3 площею 2,7 кв.м., кухня № 1-4 площею 9,6 кв.м., жила кімната № 1-8 площею 18 кв.м., коридор № 1-9 площею 6,2 кв.м., гараж літ. Ж, сарай літ. Й,й, 8/25 частин огорожі літ. № 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визнано за ОСОБА_1 відповідно до варіанту № 2 додатку № 2 до висновку судової будівельно - технічної, земельно технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року, що позначено жовтим кольором ( т.1,а.с.138), право власності на Ѕ частку житлового будинку літ. А-1,а у складі приміщень: жила кімната № 1-5 площею 10,4 кв.м., жила кімната № 1-6 площею 12,5 кв.м., жила кімната № 1-7 площею 11 кв.м., сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ Г., літня кухня літ. Д, погріб літ Е, гараж літ. З, сарай літ И, вбиральня літ. К, 17/25 частин огорожі літ. № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували спрямування особистих коштів на придбання автомобіля «Ford Focus» в період перебування в шлюбі з ОСОБА_2

Апеляційний суд прийшов до висновку, про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення на її користь з ОСОБА_1 вартості Ѕ частини автомобіля « Ford Focuc », державний номерний знак НОМЕР_1 , що складає 92 750 грн. Визначена позивачем вартість цього автомобіля, що не спростована відповідачем та не заперечувалось його придбання за 7 000 доларів США.

Також суд зазначав, що ОСОБА_1 не спростовано те, що ОСОБА_2 , відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про рух депозитних вкладів, зняла грошові кошти до 19 листопада 2015 року, а, отже використала в інтересах сім`ї під час перебування в шлюбі.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані ним судові рішення були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права та не враховано всі докази при дослідженні матеріалів справи, що призвело на його думку до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконних та необґрунтованих рішень.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимоги, що випливають із сімейних правовідносин, щодо визнання права власності на рухоме майно, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, правове регулювання, яких не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відтак, справа є малозначною в силу правовідносин та їх регулювання, яких не представляє складності.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною першою статті 411, частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В АЛ И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухоме майно, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко