Справа № 203/1810/19
УХВАЛА

24 червня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах останнього адвокатом Алмамедовим ОСОБА_2 Аліагайовичем, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов.

На запит суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України отримано інформацію, згідно якої відповідачка зареєстрованою або знятою з реєстрації в Дніпропетровській області не значиться.

Згідно позовної заяви, останнім відомим місцем проживання відповідачки є: АДРЕСА_1 .

З урахуванням цього, позов поданий з дотримання вимог ч.9 ст.28 ЦПК України.

Вирішуючи питання про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження по справі, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як роз`яснено в п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюється.

Отже, виходячи із змісту наведених норм Сімейного кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника, повинні підтверджуватись довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Проте, відповідної довіреності або ордеру адвокатом, яким подано та підписано позовну заяву в інтересах позивача, до позову не надано.

Пунктом 1 ч.4 ст.185 ЦПК України встановлено, що позовна заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням наведеного, позовна заява ОСОБА_4 ОСОБА_5 , подана в інтересах останнього та підписана адвокатом Алмамедовим М.А., підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, що не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з аналогічною позовною заявою особисто.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути сплачений при подачі позову судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.185,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 ОСОБА_5 , подану в інтересах останнього адвокатом Алмамедовим ОСОБА_2 Аліагайовичем, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу повернути заявнику.

Повернути ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 741 грн., перерахований згідно квитанції №0.0..1 від 20 травня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак