Справа № 405/5711/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дерев`янко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у сумі 150 000 грн. 00 коп. В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 28.05.2017 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні до 13.07.2017 року. Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.04.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Вважає, що завдана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню страховою компанією, оскільки автомобіль, яким керував відповідач, був застрахований. Водночас вказує, що крім майнової шкоди, йому (позивачу) було завдано значної моральної шкоди. В момент наїзду він переніс тяжкий психологічний шок та нестерпний біль.Отримані множинні переломи, відкриті та закриті травми тіла на протязі всього лікування доставляли йому біль та муки.45 діб він був вимушений лежати в одній і тій самій незручній позі, що не давало змоги повноцінно заснути і виспатися. Під час падіння він отримав асфальтні опіки обох рук, сідниць, колін та плечей, вони не загоювалися майже до виписки.Все це вносило страшний дискомфорт в його життя, тому що він не міг доглядати себе, не говорячи вже про інші потреби. Це завдавало як фізичні, так і моральні страждання. Лікування внесло також серйозні зміни в життя рідних позивача, оскільки їм необхідно було кожного дня по два рази обходити його, мити, перевдягати, перестилати білизну, приносити їжу, кормити його та таке інше. Це відбилося на їхній праці та зменшенні доходів, так як була необхідність брати відгули та неоплачувані відпустки. У вихідні дні вони не могли повноцінно відпочивати, тому що він потребував їхньої уваги. Безпорадність та залежність додавали йому моральних мук та страждань. Після виписки з лікарні він на протязі місяця не міг ходити без корсету ти колінних фіксаторів, не міг тривалий час стояти та виконувати найпростіші обов`язки по дому та обходити себе самостійно, не міг пересуватися по сходинках, не міг користуватися громадським транспортом, ходив тільки з паличкою. В подальшому міг заходити до транспорту тільки зі сторонньою допомогою.

Крім того, травми не дозволили йому виконувати свої обов`язки відносно своєї 90-річної бабусі, з якою у нього ще 07.02.1992 р. укладено договір довічного утримання. До ДТП він кожного дня навідувався до неї, закуповував їй продукти, готував їжу, виконував роботи по дому, купав її. В зв`язку з отриманими травмами він вимушений був прохати рідню і знайомих виконувати його обов`язки, при цьому змушував їх брехати про те, що нібито він поїхав у довгострокове відрядження, аби бабуся не хвилювалася і не переживала.До ДТП він довгі роки не звертався за допомогою до лікарів, так як не хворів і не отримував ніяких травм. Займався активними видами спорту, брав участь у зборах і змаганнях. Активні заняття спортом були настільки невід`ємною частиною його життя, що без них він себе не міг уявити.Отримані травми потягли за собою обмеження активності, заборону заняття спортом, підйому важких предметів на протязі як мінімум року.До цього часу він знаходиться на амбулаторному лікуванні. Постійні болі в колінах, спині, паховій області, навіть у стані покою, що утруднюють життя, доставляють дискомфорт. На переконання лікарів, ці функціональні розлади будуть мати посттравматичні ускладнення і сезонні болі на протязі всього життя. Крім того, лікарі зазначили, що він ніколи не зможе вести звичайний спосіб життя, без ризику повторно розриву запалювальних процесів, тощо. За прогнозами лікарів зі спливом часу у нього будуть спливати і проявлятися одразу не зафіксовані травми внутрішніх органів, хребта та суглобів. Це робить складним повернення до здорового способу життя і неможливим повернення до занять активними видами спорту. Одна тільки думка при те, що ніколи більше не зможе повернутися до звичного і нормального для мене способу життя, доводить до відчаю.

Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 150000 грн. Вважає, що саме така сума співрозмірна пережитим ним стражданням і допоможе йому поновити свій психологічний стан.

Ухвалою Ленінського районного суду від 23.10.2018 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити.

Відповідач під час судового розгляду в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивачу нічого не відшкодовував, матеріальне відшкодування здійснено страховою компанією, вирок не оскаржував, на даний час працює водієм, має дружину та повнолітнього сина, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.05.2017 року близько 17:00 год. ОСОБА_3 керував транспортним засобом КАМАЗ 45143, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом НЕФАЗ 8560-082-02, д.н.з. НОМЕР_1 . Рухаючись напроти будинку №106 по вул. 40-років Перемоги зі сторони вул. Нижньої П`ятихатської в напрямку вул. Садової в м. Кропивницький, в порушення вимог п. 2.3 «а,б» ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, допустив занос причепа вправо, щодо напрямку його руху з подальшим перекиданням автомобіля з причепом на правий бік з наїздом на велосипед TREK, під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку біля правого краю проїзної частин вул. 40 років Перемоги зі сторони вул. Нижньої П`ятихатської в сторону вул. Садової.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровоград від 20.04.2018 року ОСОБА_3 визнано винним за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди залишено без розгляду (а.с.10-13).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому променево-зап`ясного суглобу лівої кісті, розриву лонного сполучення, розриву лівого крижово-клубового сполучення зліва, синця в ділянці промежини, саден обох верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до епікризу-виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4381 ОСОБА_1 був госпіталізований 27.05.2017 року та перебував на лікуванні до 13.07.2017 року (а.с. 20). Тобто майже півтора місяця позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно договору довічного утримання від 07.02.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Письменною Л.І., ОСОБА_4 І.С ОСОБА_5 зобов`язався повністю утримувати ОСОБА_6 , забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою з пред`явленням права довічно проживати у частині домоволодіння, яке вона передає ОСОБА_1 (а.с. 22). Таким чином до ДТП ОСОБА_1 здійснював догляд за людиною похилого віку за договором довічного утримання.

Як вбачається з матеріалів справи позивач займався спортивним туризмом, орієнтуванням, скелелазінням, брав активну участь в змаганнях різного рівня з зазначених видів спору (а.с.24-38).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень,

Згідно пунктів 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - ... моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ... у порушенні інших цивільних прав, ...у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Науменко проти України»).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, викликаних внаслідок ДТП, яка завдана з вини ОСОБА_3 , знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Однак, враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, розладу здоров`я, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд визначає розмір компенсації в сумі 20000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 ) моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.05.2019 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний