Номер провадження: 22-ц/813/5343/19
Номер справи місцевого суду: 520/5436/19
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника АТ «Укрсоцбанк» - адвоката Байрамова О.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Македонської І.О.,

представника ОСОБА_2 адвоката Громадського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Чуловського В.А.,Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

18 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис від 19.05.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 9057 таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати просив стягнути з відповідачів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одесивід 19.03.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання.

Одночасно з подачею позову представник позивача звернулась до суду з заявою, в якій просила постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 19.05.2017 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 9057, який оскаржується ОСОБА_1 у судовому порядку, та зупинення реалізації арештованого майна, а саме, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,5 кв.м., належної на праві власності ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення до набрання законної сили рішенням суду за вищевказаною позовною заявою ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 рокузаяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову та упинено стягнення на підставі виконавчого напису від 19.05.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 9057, який оскаржується ОСОБА_1 у судовому порядку, та зупинено реалізацію арештованого майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,5 кв.м., належної на праві власності ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення до набрання законної сили рішенням суду за позовною заявою ОСОБА_1 до ПAT «Укрсоцбанк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року, та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В суді апеляційної інстанції справа розглянута у відсутність Приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., який двічі належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, у тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за 10 днів до судового засідання, як того вимагає ч.11 ст. 128 ЦПК України, оскільки із зареєстрованого місця перебування вибув (а.с.173, 183-187). Однак ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вирішуючи питання про обгрунтованість чи необрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Також пунктами 6,10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що видами забезпечення позову є, зокрема, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. За ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Відповідно до п.2,3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно п. 6 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є визнання виконавчого напису від 19.05.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованим в реєстрі за № 9057 таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав та можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, та зупинено реалізацію арештованого майна, а саме, квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 54,5 кв.м., належної на праві власності ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю іншого майна боржника.

При цьому, суд виходить із того, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Так, суд вказав, що відчуження відповідачем належного позивачу майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, у разі задоволення позовних вимог позивача, а заявлена позивачем заява про забезпечення позову є співмірною заявленим позивачем вимогам.

Саме з урахуванням даних обставин, суд прийшов до правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Що стосується посилання представника АТ «Укрсоцбанк» - адвоката Байрамова О.В. на постанову Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 211/129,18-ц, провадження № 61-45969св18, як на правову позицію в подібних правовідносинах, то вони є необгрутованими, оскільки у вказаній цивільній справі мова йде про визнання недійсним договору доручення на представництво ОСОБА_6 інтересів в судах та інших органах.

В даному є випадку мова йде про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, яким є виконавчий напис нотаріуса, який між тим є предметом судового спору і про визнання якого таким, що не підлягає виконанню ставить питання позивач ОСОБА_1 .

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Слід зауважити, що основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Що ж стосується питання щодо можливості застосування зустрічного забезпечення, то воно є безпідставним, так як підстави для застосування вимог, передбачених ч.3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку відсутні. В інших випадках застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а не обов`язком, а тому незастосування зустрічного забезпечення в даному випадку не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра