Дата документу 23.10.2019 Справа № 2-66/2006
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-66/2006Головуючий у 1-й інстанції Мануйлова Н.Ю. Повний текст ухвали складено 02.08.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/3121/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кримської О.М.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць Ірини Василівни на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року у справі за заявою представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Коломоєць Ірини Василівни про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: старший державний виконавець Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-Грецька Катерина Володимирівна, стягувач: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць І.В. звернувся до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 7-9), в якій просив визнати виконавчий лист, виданий Вільнянським районним судом Запорізької області за № 2-66/2006 від 23.05.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 32066,00 грн. боргу за договором позики та 1969,04 грн. процентів за прострочення грошового зобов`язання, а всього 34035,04 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви боржник зазначав, що в провадженні Вільнянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий Вільнянським районним судом Запорізької області № 2-66/2006 від 23.05.2007, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 34035,04 грн.

Строком пред`явлення виконавчого документу є 25 квітня 2010 року.

Пред`явлено до виконання вказаний лист 20.06.2007 року, у зв`язку з чим Вільнянським ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.01.2010 року державним виконавцем Вільнянського ВДВС Кузнєцовою Ю.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

17.05.2018 року, тобто через вісім років, державним виконавцем Вільнянського ВДВС Діденко-Грецькою К.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-66/2006 від 23.05.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 34035,04 грн.

Із вищезазначеного встановлено, що виконавчий лист, виданий Вільнянським районним судом Запорізької області за № 2-66/2006 від 23.05.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 34035,04 грн. пред`явлено до виконання з пропуском строку для його пред`явлення, що не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання - відсутні. Рішення суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання також відсутній.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Мануйлову Н.Ю. (а.с. 30).

Ухвалою суду від 12.07.2019 року (а.с. 31) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року (а.с. 66-70) у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Коломоєць І.В. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць І.В. у своїй апеляційній скарзі (а.с. 72-77) просив ухвалу суду першої у цій справі інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 80).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 86).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку тривалою хворобою останньої (а.с. 88-89).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 90).

Старший державний виконавець Вільнянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-Грецька К.В. (а.с. 102-144) та стягувач ОСОБА_3 ( а.с. 152-153) подали апеляційному суду відзиви на апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 у цій справі.

У судове засідання 23 жовтня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 97, 99, 100, 145) всі учасники цієї справи, окрім представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Коломоєць І.В., не з`явились.

Боржник та державний виконавець про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

Стягувач ОСОБА_3 подала апеляційному суду клопотання (а.с. 146-150), в якому просила відкласти розгляд цієї справи у зв`язку з її відрядженням, як адвоката - представника двох юридичних осіб, до Київського апеляційного суду у судове засідання, надала копії квитків, ордерів адвоката та витягу з сайту «Судова влада» на підтвердження останнього.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч.1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Встановлено, що апеляційне провадження у цій справі відкрито апеляційним судом 19 вересня 2019 року (а.с.86).

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду цієї справи залишити без задоволення, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Коломоєць І.В. (а.с.76-77).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - Коломоєць І.В. , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць І.В. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Коломоєць І.В. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цій справі, керувався ст. 432 ЦПК України та виходив із того, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 20.06.2007 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-66, виданим Вільнянським районим судом Запорізької області 23.05.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 34035,04 грн. (а.с.57).

16.05.2018 року начальником Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Усенком С.М. за результатами проведеної перевірки матеріалів зведеного виконавчого провадження ВП № 46683707 в порядку ч.2 п.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову № 4026471 (а.с.17).

Зі змісту вказаної постанови встановлено, що до складу зведеного виконавчого провадження № 46683707 входить виконавче провадження № 41154584, яке було відкрито на підставі дублікату виконавчого листа, виданого Вільнянським районним судом від 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07.05.2014 року ухвалу Вільнянського районного суду Запорізькій області від 02.12.2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, якою заяву Вільнянського ВДВС про видачу дублікату виконавчого листа залишено без розгляду, державного виконавця зобов`язано винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Проте, виконавче провадження № 41154584 не завершено та перебуває на виконанні, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Також, як встановлено із витягу ВП-спецрозділ, постанова про повернення виконавчого листа від 30.01.2010 року була роздрукована лише в 2013 році та проводилися виконавчі дії щодо передачі виконавчого документа до бухгалтерії підприємства за місцем роботи, у зв`язку з чим, виконавчий лист, виданий 23.05.2007 року перебував у відділі, що підтверджується відміткою на виконавчому листі про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 47 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 09.03.2016 року, а постанова про повернення виконавчого документа стягувану від 30.01.2010 року є недійсною (а.с.16), оскільки не була затверджена начальником відділу.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 було, зокрема, постановлено: державному виконавцю Діденко -Грецькій К.В. завершити виконавче провадження № 41154584 з дублікату виконавчого листа № 2-66/2006 у відповідності з вимогами чинного законодавства, скасувати постанову про повернення виконавчого провадження № 4026471 від 30.01.2010 року, про що провести відповідні дії в Автоматизованій системі виконавчих проваджень.

17.05.2018 року на виконання вказаної постанови старшим державним виконавцем Діденко-Грецькою К.В. було винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме, постанови про повернення виконавчого документу від 30.01.2010 року (а.с.54).

Також, 17.05.2018 року нею було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-66, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області 23.05.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 34035,04 грн. (а.с.19).

18.05.2018 року старшим державним виконавцем Діденко-Грецькою К.В. було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження (а.с.20).

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно із ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 40 рішення від 19.03.97 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно із ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до п. 5 роз`яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові №8 від 25.09.2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оригінал виконавчого листа №2-66, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області 23.05.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 34035,04 грн. після пред`явлення його стягувачем ОСОБА_3 перебував у Вільнянському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Таким чином, твердження представника боржника про те, що стягувачем ОСОБА_3 пропущено строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання, спростовуються дослідженим судом першої інстанції доказами, а отже, суд першої інстанції правильно встановив, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць І.В. дублюють доводи заяви боржника, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

За змістом ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається я на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Підстави для звільнення боржника ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Боржник ОСОБА_1 та його представник у суді першої інстанції належними, допустимими доказами:

- не спростували факт безперервного фактичного перебування вищезазначеного виконавчого листа, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області за № 2-66/2006 від 23.05.2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 32066,00 грн. боргу за договором позики та 1969,04 грн. процентів за прострочення грошового зобов`язання, а всього 34035,04 грн., на виконанні у Вільнянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;

- не довели:

= нікчемність (недійсність) вищезазначеної постанови від 16.05.2018 року начальника Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Усенка С.М. за результатами проведеної перевірки матеріалів зведеного виконавчого провадження ВП № 46683707;

= факту повернення вищезазначеного виконавчого листа на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 30.01.2010 року та дійсності останньої;

= та, відповідно, пред`явлення стягувачем ОСОБА_3 . вищезазначеного виконавчого листа до примусового виконання з пропуском строку для останнього.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць І.В .

За змістом ст. 367 ч. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема ОСОБА_1 чи представником Коломоєць І.В. апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок стягувача ОСОБА_3 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с.34), сплаченого ним при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Коломоєць Ірини Василівни залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.10.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кримська О.М.