Провадження № 2/331/1449/2019
Справа № 331/3168/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря Постарнак М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

17.07.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за результатом розгляду якої позивач просить: стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.02.2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення нею 23-річного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20 квітня 2001 року по 31 жовтня 2006 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після розірвання шлюбу залишилася мешкати з нею.

До досягнення ОСОБА_3 повноліття ОСОБА_2 сплачував на її користь аліменти на утримання доньки на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2006.

На даний час, їх донька ОСОБА_3 є курсантом 1 курсу Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням (наказ Академії про зарахування від 22.07.2018 № 233/ОД), що підтверджується довідкою № 4980 від 20 червня 2019 року.

На підставі викладеного, просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.02.2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення нею 23-річного віку.

Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року вирішено справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 71-72)

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про визнання позову ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів, в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача та заяву відповідача, а також обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що з 20 квітня 2001 року по 31 жовтня 2006 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після розірвання шлюбу залишилася мешкати з ОСОБА_1

Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим ОСОБА_1 бажає отримувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, за рішенням суду.

Згідно з ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями частини 2 статті 182 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу, а якщо така можливість підтверджена, то в якому розмірі, який би максимально відповідав інтересам обох сторін з урахуванням встановлених у справі обставин.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці доходу, а тому виходячи з імперативного права позивача на визнання способу стягнення аліментів з урахуванням ст.ст. 183-184 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів у частці доходу платника аліментів.

Таким чином, виходячи з інтересів повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, а також вимог ст.ст. 180, 182-184 СК України, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.07.2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення нею 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 50 % судового збору за подання позову майнового характеру в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Роз`яснити сторонам, що у відповідності зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

24.10.2019