Єдиний унікальний номер 225/1923/19 Номер провадження 22-ц/804/1760/19

Номер провадження 22-ц/804/1760/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Азевича В.Б., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 квітня 2019 року (ухваленого під головуванням судді Ткач Г.В., повний текст якого складено 23 квітня 2019 року) у цивільній справі № 225/1923/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він з 31 травня 1998 року перебував у трудових відносинах з ДП «Шахта Торецька» ДП «Торецьквугілля». 05 липня 2018 року його було звільнено з роботи за станом здоров`я по п.2 ст. 40 КЗпП .

04 липня 2018 року Обласним ОСОБА_2 йому встановлено 65% втрати працездатності за сукупністю (40% хронічна поперековокрижова радикулопатія, 5% приглухуватість, 20% хронічний бронхіт) та визнано інвалідом третьої групи по професійному захворюванню.

За актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено, що причиною профзахворювання була робота протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів.

У зв`язку з отриманими профзахворюваннями його стан здоров`я погіршився, декілька разів він проходив курс лікування в різних лікувальних установах.

Просив суд стягнути з ДП «Торецьквугілля» моральну шкоду у сумі 33000 гривень.

Рішенням Дзержинського міського суду від 23 квітня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої умовами праці на виробництві, 33 000 гривень.

В апеляційній скарзі представник ДП «Торецьквугілля» просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги позивача частково, в розмірі 19500 грн..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди, а надав лише докази, які підтверджують факт встановлення йому стійкої втрати працездатності у розмірі 65%.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України відповідач зазначає, що розмір моральної шкоди необхідно визначити відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК відшкодування 300 гривень за 1% втрати працездатності, тобто відшкодування для ОСОБА_1 має становити 300 грн.?65%.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 33000 грн.,що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд повно і правильно встановив фактичні обставини по справі, дав їм належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків .

Такий висновок відповідає положенням статті 173 КЗпП України, якою закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 31.05.1988 року по 05.07.2018 року перебував у трудових відносинах та працював в якості підземного учня гірничого робітника, підземного гірничого робітника очисного забою 5 розряду на шахті «Торецька» ДП «Торецьквугілля». 05.07.2018 року його було звільнено на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я виконуваній роботі, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.05.2018 року встановлено, що причиною та обставинами профзахворювання є робота ОСОБА_1 протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів.

За висновком МСЕК від 04.07.2018 року ОСОБА_1 вперше встановлено профзахворювання з втратою працездатності за сукупністю в 65% -(40% хр. п/кр радикулопатія, 55 приглухуватість, 20% хр. бронхіт), та встановлена ІІІ група інвалідності по професійному захворюванню з 22.06.2018року .

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, що факт спричинення моральної шкоди доведено і відповідно до положень статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності висновком МСЕК з 22.06.2018 року.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано дійшов до висновку про те, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки отримані ним за час роботи у відповідача професійні захворювання пов`язані з виробництвом, тому наявні підстави, передбачені ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача.

Факт ушкодження здоров`я позивача на виробництві та наявність у нього права на

відшкодування моральної шкоди не заперечується і відповідачем, який оскаржує рішення лише в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначив в межах заявлених вимог з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховано характер, глибину та тривалість моральних страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини справи. При цьому суд виходив із загальних засад розумності, виваженості та справедливості, про що судом наведені в рішенні відповідні мотиви.

Посилання на те, що позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди в розмірі,зазначеному в позові, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги з тих підстав, що саме по собі ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняє йому моральні та фізичні страждання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не врахована глибина та тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого,та що визначення розміру моральної шкоди в 33000 грн. є необгрунтованим та виходить за рамки будь-яких методик розрахунку,саме 19500 грн. є достатнім розміром відшкодування моральної шкоди з урахуванням засад розумності і справедливості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин. Крім того, діюче законодавство не передбачає будь-яких методик розрахунку при визначенні розміру моральної шкоди. Розмір визначається у кожному конкретному випадку окремо.

Також, колегія суддів вважає безпідставним довід апеляційної скарги щодо тяжкого фінансового стану ДП «Торецьквугілля», оскільки фінансовий стан підприємства не впливає на розмір заподіяної моральної шкоди.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим. Вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і зміни судового рішення немає.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 33000 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367,369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Торецьквугілля» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: