Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 275/298/16-ц

провадження № 61-22298св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Осівецька сільська рада Брусилівського району Житомирської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року у складі судді Лівочки Л. І. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Гансецької І. А., Кочетова Л. Г., Талько О. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання прав на користування присадибною ділянкою та права на приватизацію, визначення порядку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що 19 серпня 2006 року він на підставі договору купівлі-продажу придбав незавершений будівництвом житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_2 . 13 лютого 2008 року отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно з рішенням 25 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 15 травня 2008 року він отримав дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Під час погодження меж земельної ділянки дізнався, що частина земельної ділянки, якою він користувався,перебуває у власності відповідача.

Вважаючи порушеним своє право користування земельною ділянкою просив суд: визнати право користування присадибною ділянкою та право на приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_2; визначити порядок та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою; визнати протиправним та скасувати рішення Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 25 грудня 2006 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки площею 0,25 га у власність для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним рішення 20 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 05 лютого 2008 року в частині затвердження технічної документації на передачу у власність земельної ділянки площею 0,25 га ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та надання дозволу на видачу державного акта на право власності на земельну ділянку; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, Управління Держземагенства у Брусилівському районі Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації було відмовлено за безпідставністю. Цим рішенням встановлено правомірність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку площею 0,2500 га. ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої біля його будинку АДРЕСА_2 . Право власності на будинок позивач оформив лише 13 лютого 2008 року, після того, як були прийняті оспорювані ним рішення сільської ради.

Позивачем не доведено обставини, які б свідчили про порушення відповідачами його прав, свобод чи інтересів при прийнятті оспорюваних ним рішень сільської ради, видачею оспорюваного державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 та проведенням його державної реєстрації.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначив, що позивачу не було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність чи в оренду, тому підстави для вирішення цього питання у судовому порядку відсутні. При цьому позивачем не набуто право користування спірною земельною ділянкою, тому його вимоги щодо усунення перешкод у користуванні нею є передчасними. Також законні інтереси позивача на час прийняття оспорюванних ним рішень сільської ради, видачі оспорюваного державного акта на право вланості на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 та проведення її державної реєстрації не порушені, оскільки відсутні підстави для визнання порушеними прав, які ще не виникли.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 275/298/16-ц з Брусилівського районного суду Житомирської області.

У липні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання прав на користування присадибною ділянкою та права на приватизацію, визначення порядку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку призначено до розгляду.

У травні 2018 року справу передано з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували докази, які підтверджують що земельна ділянка по АДРЕСА_2 існувала як об`єкт, була запланована, визначена (не огороджена) у Генеральному плані с. Осівці та використовувалася з 1991 року відповідно до ЗК України 1991 року для будівництва житлового будинку садибного типу, господарських будівель і споруд.

Існування на земельній ділянці з 1991 року нерухомого майна, яке було передано ОСОБА_6 та відійшло ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, підтверджено у технічному паспорті на будинок, майно знаходиться на частині земельної ділянки, яка після виведення в землі запасу була передана ОСОБА_2, що підтверджується технічною документацією.

Земельна ділянка по АДРЕСА_2 знаходилась у комунальній власності, але перебувала у користуванні УКБ Житомирської обласної державної адміністрації до 2006 року. Після 2006 року її використання не припинялось у встановленому законом порядку. При цьому Осівецькою сільською радою Брусилівського району Житомирської областіне надано доказів, якими підтверджується, що було припинено користування спірною земельною ділянкою або її частиною та виведено її у землі запасу.

Разом з тим суди не врахували угоди, укладеної між УКБ Житомирської обласної державної адміністрації та ОСОБА_6 , відповідно до якої земельну ділянку по АДРЕСА_2 було передано на підставі абзацу 3 пункут 4 статті 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України від 28 червня 1997 року № 637, розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 23 вересня 1997 року № 524, які є чинними та визначають порядок передачі житлових будинків садибного типу разом із земельними ділянками.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з договором купівлі-продажу майнових прав та права на завершення будівництва, укладеним 19 серпня 2006 року між ОСОБА_10 , яка діяла від імені ОСОБА_6 , та ОСОБА_1 , останній набув майнові права на завершення будівництва незавершеного житлового будинку садибного типу АДРЕСА_2 . Незавершений будівництвом житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка не приватизована.

Межі земельної ділянки на місцевості не встановлювалися, але позивач користувався прилеглою до будинку землею без оформлення в установленому законом порядку права власності чи користування нею.

Після введення будинку в експлуатацію 23 січня 2008 року виконавчий комітет Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської областіприйняв рішення про оформлення права власності на вказаний будинок. 13 лютого 2008 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок та надвірні будівлі по АДРЕСА_2 .

Рішенням 25 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 15 травня 2008 року позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у приватну власність площею 0,25 га для обслуговування вказаного будинку, оскільки земля для будівництва та обслуговування будинку раніше не виділялась. Під час погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 з`ясував, що частина земельної ділянки, яку він мав намір приватизувати, вже приватизована ОСОБА_2 .

Рішенням 11 сесії 5 скликання Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 25 грудня 2006 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки для передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,9 га для обслуговування житлового будинку та 1,65 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 20 сесії 5 скликання від 05 лютого 2008 року затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 1,5899 га та передано її безкоштовно у власність ОСОБА_2 , у тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель та надано дозвіл на виготовлення державного акта на посвідчення права власності на земельні ділянки.

Згідно з державним актом серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2008 року на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

У частині першій статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 23 грудня 2015 року у справі № 6-244цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Ухвалюючи оскаржувані судове рішення, суд апеляційної інстанції у порушення статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 рокуналежним чином обставини справи не встановив та не перевірив чи перебувала спірна земельна ділянка у користуванні колишнього власника незавершеного будівництвом житлового будинку садибного типу АДРЕСА_2 , чи після набуття ОСОБА_1 права власності на цей житловий будинок не перейшло до нього право користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, при новому розгляді апеляційному суду необхідно звернути увагу на зазначене, врахувавши правову позицію, висловлену Верховним Судом України у вищевказаних постановах, та правові висновки щодо способу судового захисту у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року, справа № 183/1617/16, провадження № 14-208 цс 18.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року скасувати, справу передатина новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк