Номер провадження: 22-ц/813/4791/19
Номер справи місцевого суду:
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря- Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

03 грудня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органу державної влади, в якій просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на його користь у відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень 00 копійок.

У зв`язку з вчиненим кримінального правопорушення ОСОБА_2 , він 28.02.2018 року звернувся з відповідною заявою про притягнення його до відповідальності передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України - «умисне знищення майна», яке була зареєстрована за вхід. №У-578.

У встановлений строк подану заяву про скоєне кримінальне правопорушення не було внесено до ЄРДР, що стало приводом для звернення до Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси Іванчук В.М. по справі № 520/2472/18 провадження № 1-кс/520/726/18 від 06.03.2018 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області задоволено та зобов`язано посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відповідні відомості, викладені в заяві ОСОБА_1 від 28.02.2018 року за вх.№У-578.

Права позивача від скоєного кримінального правопорушення не захищені та не поновлені, особи скоївши кримінальне правопорушення до відповідальності не притягнути, що ніяк не розуміється з поняттям законодавця закріпленим в ст. 2 КПК України, згідно з якою завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Не виконання відповідачем вимог чинного законодавства, спричиняють позивачеві значну шкоду, яку останній оцінює в сумі 5000 гривень, що стало причиною для звернення до суду з відповідним позовом.

Ціна позову складається з 5.000,00 грн., яка грунтується на бездіяльності посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області, якою його родині завдану моральну шкоду, яка виражається у стражданнях, які вони понесли та переносять у зв`язку із незахищеністю та не поновленням прав від скоєного злочину, невчасним внесенням даних до ЄРДР щодо вчинення стосовно них злочину та проведення досудового розслідування, а також у зв`язку з участю в судових засіданнях, на що витрачено свій особистий час, призначений для виховання доньки, роботи та відпочинку, що значно порушує їх життєво важливі зв`язки, завдає душевних страждань, нервових стресів.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

11.03.2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд стягнути з рахунків головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідома.

Колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 27.06.2019 року, на 10.20 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 03.07.2019 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків у рішенні суду, обставинам справи.

Зокрема заявник зазначає, що судом невірно застосовані норми ч. 2 ст. 1176 ЦК України та не застосовано норми ч.6 ст. 1176 ЦК України. При цьому посилається на Постанову Верховного Суду України від 25.05.2016 по справі № 6-440цс16 якою висловлена правова позиція, та зазначено що шкода завдана фізичній особі бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України, не залежно від вини цієї особи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що що 28.02.2018 року за вх. №У-578 до Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 подано заяву про скоєне у відношенні нього, ОСОБА_2 та членів його родини кримінальне правопорушення, яким останнім завдано шкоди в сумі 1000000 гривень, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 194 КК України - «умисне знищення майна». В заяві про кримінальне правопорушення наведені факти, обґрунтування, а також додані копії документів, як докази скоєного кримінального правопорушення.

Подану ОСОБА_1 заяву про скоєне кримінальне правопорушення, у встановлений строк не було внесено до ЄРДР, відомості про кримінальний злочин за заявою ОСОБА_1 не внесено до ЄРДР, що стало приводом для звернення до Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси Іванчука В.М. по справі №520/2472/18 провадження №1-кс/520/726/18 від 06 березня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області задоволено та зобов`язано посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відповідні відомості, викладені в заяві ОСОБА_1 від 28.02.2018 року вх.№У-578.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підставою.

Відмовляючи в задоволених позовних вимогах районний суд керувався постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі №199/1478/17. При цьому зазначав, що сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області процесуальними рішеннями і діями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження. Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду І інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Стаття 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Виходячи з вищезазначеного позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Статтями 12, 81 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами, визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Обставини справи свідчать про те, що оскарження ОСОБА_1 бездіяльності посадових осіб Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 28.02.2018 року за вх. №У-578 свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності посадових осіб Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦПК України.

Сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Таким чином, судами не встановлено дій з боку посадових осіб Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди.

Посилання на безпідставність застосування районним судом вимог ч.2 ст. 1176 ЦК України є помилковим, так як суд першої інстанції проаналізував випадки відсутності застосування вимог ст.1176 ЦК України .

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній

особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до статті 1172 ЦК

України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім

працівником під час виконання ним своїх трудових/службових обов`язків.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М.Сегеда

Т.В.Цюра