РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

16.10.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Білінської Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та припинення права власності на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом спільної часткової власності та визнання права власності в порядку спадкування та зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. ОСОБА_1 , в межах розгляду вказаної справи звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та припинення права власності на частку у спільному майні, в якому просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за позивачем право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину грошових коштів, що містяться на рахунках №1775 та НОМЕР_4 в Ощадному банку України на ім`я ОСОБА_6 ; припинити право ОСОБА_4 на 1/6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на 2/3 чистин вказаного житлового будинку; стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі, встановленому у висновку судової експертизи (т. 1, а.с. 26-28, 107).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті батька в зазначеному будинку були зареєстровані позивач та його матір - ОСОБА_6 . Позивач вважає, що відповідно до діючого на той час законодавства він та його матір прийняли спадщину. Свідоцтво про право на 1/2 частину житлового будинку ОСОБА_6 не отримувала. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла та після смерті матері ніхто із спадкоємців за законом не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, при цьому позивач надалі проживав та був зареєстрований в указаному будинку, а тому вважає, що спадщину за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняв належним чином. Крім того, оскільки частка ОСОБА_4 складає лише 1/6 частину будинку, позивач просить припинити за ОСОБА_4 право власності на вказану частку шляхом сплати йому грошової компенсації.

Ухвалою суду від 10.02.2016 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначення судової будівельно-технічної експертизи (т. 1, а.с. 169-170).

04.05.2016 року провадження у справі відновлено (т. 1, а.с. 204).

Ухвалою суду від 13.05.2019 року провадження у цивільній справі № 295/14143/13-ц за первісним позовом ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання будинку об`єктом спільної часткової власності та визнання права власності в порядку спадкування постановлено закрито за відсутністю предмету спору (т. 2, а.с. 55).

Ухвалою суду від 16.10.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно постановлено залишено без розгляду (т. 2).

В судове засідання 16.10.2019 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (т. 2, а.с. 57, 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.11.2007 року, ОСОБА_7 ОСОБА_8 належить право власності на будинок АДРЕСА_1 1, а.с. 32).

На ім`я ОСОБА_6 було відкрито рахунки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в Державній трудовій ощадній касі (т. 1, а.с. 54).

Відповідно до свідоцтва про подружжя, 27.01.1931 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб (т. 1, а.с. 33).

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (прізвище після шлюбу - ОСОБА_11 (т. 1., а.с.36, 46).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 35).

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 34).

Щодо вимоги про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті батька - ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.07.2010 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_5 та складається з будинку АДРЕСА_1 та в цій частині рішення суду набрало законної сили 02.02.2011 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За таких обставин, суд закриває провадження у справі в частині позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Щодо вимоги про встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері - ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Спадщина після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилась на момент дії Цивільного кодексу Української радянської соціалістичної республіки (далі - ЦК УРСР) в редакції від 18.07.1963 року.

Відповідно до приписів статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

За правилами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в правління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З відповіді Другої державної нотаріальної контори від 24.11.2010 року №1730/01-14 вбачається, що спадкові справи до майна померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заводились, що свідчить про те, що жоден із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (т. 2, а.с. 65).

Згідно матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 02.02.2011 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 5-6).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_5 , що складалась з 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 прийняли його дружина ОСОБА_6 та сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах, а саме по 1/6.

Зі змісту домової книги вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_6 з 20.11.1953 року, ОСОБА_1 з 21.12.1972 року (т. 1, а.с. 40-41). У довідці Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 м. Житомира від 18.09.2008 року №4016 вказано, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 з дня народження - 1951 року (т. 2, а.с. 64).

Крім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.07.2010 року було встановлено, що ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_2 з дня народження з 1951 року, на момент смерті батька та матері ОСОБА_1 проживав у спірному будинку та у подальшому здійснював там ремонт та сплачував комунальні послуги (т. 2, а.с. 61-63).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, про достатність підстав вважати, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_6 , оскільки з дня народження весь час проживав у будинку, що входить до складу спадщини, тобто після смерті матері вступив у володіння спадковим майном, то відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР позивач визнається таким, що прийняв спадщину. В цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

До позовної заяви позивач додав постанову державного нотаріуса Другої житомирської нотаріальної контори Брох А.А. від 05.09.2011 року №2748/02-31, якою ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 29).

В матеріалах справи відсутні постанова нотаріуса про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому суд вважає, що заявлена позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - є передчасною та до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги про припинення права власності ОСОБА_4 на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

В силу положень ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Проте, ОСОБА_1 не було внесено суму компенсації на депозитний рахунок суду, у висновку експертизи вказано, що встановити суму грошової компенсації, яка підлягає виплаті на користь співвласника ОСОБА_4 можливо тільки після встановлення кола спадкоємців та визначення розміру їх часток.

Наведене унеможливлює припинити право власності ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_3 на 1/6 частину будинку та визнати його за позивачем в порядку ст. 365 ЦК України, а тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 280, 255, 259, 263-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 932 ЦК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі №295/14143/13-ц за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 - закрити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який є правонаступником ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та припинення права власності на частку у спільному майні - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті матері - ОСОБА_6 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Л.М. Чішман