Справа № 289/605/19
Номер провадження 2/289/288/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Шуба В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Радомишль Житомирської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики, забезпеченого заставою, дійсним та звернення стягнення на предмет застави за договором позики (розпискою) шляхом визнання права власності на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики, забезпеченого заставою, дійсним та звернення стягнення на предмет застави за договором позики (розпискою) шляхом визнання права власності на предмет застави.

Ухвалою суду від 12.09.2019 у затверджені мирової угоди, укладеної 11.09.2019, було відмовлено та продовжено підготовче засідання.

27.09.2109 позивачем уточнено позовні вимоги, а саме позивач просить визнати договір позики, забезпечений заставою, від 01.03.2012, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дійсним та звернути стягнення на предмет застави за договором позики (розпискою), який був укладений 01.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які належать відповідачу на праві приватної власності.

В підготовчому засіданні 05.11.2019 сторони зробили спільну заяву і надали суду укладену 23.09.2019 та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору за умовами якої відповідач ОСОБА_2 визнає позовні вимоги у повному обсязі, а саме наявність боргу за договором позики від 01.03.2012 в розмірі 160000 грн.; визнає, що у разі невиконання умов договору має зобов`язання передати у власність позивачу ОСОБА_3 земельні ділянки; не заперечує з приводу того, що з метою погашення боргу в розмірі 160000 грн., буде звернуто стягнення на предмет застави за договором позики (розпискою), який був укладений 01.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме на: земельну ділянку площею 0,6603 га, кадастровий номер :07:000:0184, яка належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-402, яке видано 14.02.2008 державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області; земельну ділянку площею 3,8084 га, кадастровий номер :06:000:0163, яка належить відповідачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ № 659312, який видано 30.05.2011 Держкомземом у Радомишльському районі Житомирської області; земельну ділянку площею 3,3252 га, кадастровий номер :07:000:0073, яка належить відповідачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯГ № 421249, який видано 04.04.2008 Радомишльським районним відділом земельних ресурсів Житомирської області; земельну ділянку, площею 3,0004 га, кадастровий номер :07:000:0082, яка належить відповідачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ № 659313, який видано 30.05.2011 Держкомземом у Радомишльському районі Житомирської області; земельну ділянку площею 0,6552 га, кадастровий номер :07:000:0175, яка належить відповідачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ № 659315, який видано 30.05.2011 Держкомземом у Радомишльському районі Житомирської області; земельну ділянку, площею 0,6675 га, кадастровий номер :04:000:0301, яка належить відповідачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ № 716567, який видано 19.07.2011 Держкомземом у Радомишльському районі Житомирської області, шляхом визнання права власності на предмет застави за ОСОБА_3 ; сторони у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 домовились, що позивач ОСОБА_3 набуває право власності на земельні ділянки, які указані в мировій угоді, а відповідач ОСОБА_2 не має заборгованості за договором позики від 01.03.2012; сторони, а саме позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 не мають і не матимуть в подальшому один до одного жодних претензій майнового і немайнового характеру щодо зазначених у мировій угоді земельних ділянок; позивач ОСОБА_3 відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 за позовною заявою про стягнення боргу за договором позики від 01.03.2012 у повному обсязі та приймає на себе судові витрати. Просили суд затвердити дану мирову угоду і закрити провадження у справі.

Дослідивши мирову угоду від 23.09.2019, суд встановив, що за своїм змістом вона є ідентичною до мирової угоди від 11.09.2019, у затвердженні якої було відмовлено ухвалою суду від 12.09.2019, за виключенням «п. 5. При підписанні договору позики (розписки) та мирової угоди, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором позики (розпискою) та мировою угодою, і відбулося часткове виконання договору, а саме надання грошових коштів в борг (160000 грн.) , але відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договорів, у зв`язку з цим сторони дійшли згоди, що ці договори є дійсними, та на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України нотаріальне посвідчення цих договорів не вимагається» та «п.6 сторони у цивільній справі № 289/605/19 …….. домовилися що позивач ОСОБА_3 набуває права власності на земельні ділянки, які указані в п. 3 цієї Мирової угоди, а відповідач ОСОБА_2 , не має заборгованості за договором позики від 01.03.2012»

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Сторони в підготовчому судовому засідання підтвердили дійсність умов мирової угоди, наслідки закриття провадження по справі для них є зрозумілими.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, оскільки умови мирової угоди суперечать закону, виходячи з наступного.

Договір позики та договір застави це окремі види правочинів.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, нотаріальне посвідчення договору позики не вимагається законом.

Відповідно до положень параграфу 6 ЦК України, застава оформлюється договором, який укладається у письмовій формі, а застава нерухомого майна (іпотека), крім того, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Законом можуть також бути передбачені і інші випадки, коли є необхідним нотаріальне посвідчення договору застави (ст. 577 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про заставу», предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких забороняється законом.

Згідно ч. 4 ст. 133 ЗК України, заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення та прав на них можуть бути лише банки.

Тобто, з аналізу положень діючого законодавства щодо застави земельних ділянок вбачається, що фізична особа не може бути заставодержателем земельних ділянок, а тому умови мирової угоди підпунктами «5», «6» суперечать вимогам законодавства, яке регулює правові відносини, які виникають з приводу застави земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Крім того, суд звертає увагу сторін на п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне у затвердженні мирової угоди, укладеної 23.10.2019 між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави за договором позики (розпискою) шляхом визнання права власності на предмет застави відмовити та продовжити підготовче засідання.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У затвердженні мирової угоди, укладеної 23.10.2019 між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави за договором позики (розпискою) шляхом визнання права власності на предмет застави відмовити та продовжити підготовче засідання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя /підпис/ Д. Ю. Луньова

Згідно з оригіналом

Суддя Д. Ю. Луньова

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)