Справа № 545/355/19
Провадження № 2-ві/545/4/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2019 року. Полтавський районний суд Полтавської області в складі : головуючого судді - Гальченко О.О.,

при секретарі Новак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача Михайлика Сергія Васильовича - в особі адвоката Репала Дениса Олександровича про відвід головуючого судді Путря Ольги Григорівни,

в с т а н о в и в :

Представник відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії ( № 545/355/19. ) в особі адвоката - Репала Дениса Олександровича ( а. с. 32 ) 25.06.2019 року надав суду письмово заяву про відвід головуючого судді у даній справі Путря О.Г., посилаючись на те, що провадженні суду перебуває дана цивільна справа, він є представником відповідача. На теперішній час по справі проведено два судових засідання.

Вступаючи у справу він поверхнево ознайомився із матеріалами справи, оскільки не всі документи із суду надійшли на адресу відповідача і про це прямо було зазначено у заяві про ознайомлення зі справою.

У подальшому, після проведення двох судових засідань, у представника відповідача виник сумнів у неупередженості суду. Про це було повідомлено відповідача та прийнято рішення повторно повністю ознайомитися із матеріалами справи з метою перевірити наявність/відсутність порушень закону на стадії відкриття провадження та в подальшому, а також встановити весь наявний по справі обсяг документів.

19 червня 2019 року він ознайомився зі справою, додатково встановив, що суд з непередбачених законом підстав намагається залучити позивачу адвоката із центру безоплатної допомоги, узгодив свою позицію із ОСОБА_2 , та сторона відповідача прийняла рішення заявити про відвід головуючому судді - Путря О.Г. з нижчевикладених підстав.

По-перше, 14 лютого 2019 року позивач подав до суду позов. Цей документ за своїм змістом та формою нагадує звернення до поліції, оскільки позивач виклав свої претензії до відповідача та прохає суд розібратися у ситуації. Цей документ очевидно не відповідає встановленим законом вимогам та суті цивільного процесу, який покладає саме на позивача обов`язок доведення перед судом законності своїх позовних вимог, а також подання доказів.

18 лютого 2019 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу час для усунення недоліків, зокрема :

- не зазначені обставини по справі та докази на їх підтвердження;

- не зазначені дані сторін по справі, реєстраційні номери платників податків, відомі номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти, тощо;

- не зазначено на підставі яких правоустановчих документів позивач являється власником земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 та області, докази в підтвердження;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову ( позовів ) до цього ж відповідача ( відповідачів ) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Не дивлячись на те, що позивач в повному обсязі не усунув недоліки, згідно ухвали суду, а лише частково виконав її вимоги, 26 лютого 2019 року провадження по справі все одно було відкрито.

І це є першим процесуальним порушенням, яке у сукупності із викладеними нижче обставинами, дає стороні відповідача право сумніватися у об`єктивності суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правшами цивйіьного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 ЦПК України цього Кодексу.

Позивач не усунув недоліки, які перелічені в ухвалі від 14 лютого 2019 року, що не завадило суду відкрити провадження по справі.

Окрім цього, суд не звернув увагу також на інші невідповідності поданих позивачем до суду документів. Наприклад, відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити : виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, у разі неможливості надання доказів позивач, відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України, має право до позовної заяви додати клопотання про витребування доказів.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача та відповідача, якщо ті відомі.

Відповідно до п. 7 ч.3 ст. 175 ЦПК України не надано відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

На виконання п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмовій або електронній доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до вимог ч.2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинніш законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Позивачем не виконані вимоги ст.95 ЦПК України щодо порядку засвідчення поданих до суду письмових доказів: не підтверджено відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, із зазначенням відповідності копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На виконання п.п.9, 10 ч. 3 ст.175 ЦПК України до позовної заяви не додано попередній (орієнтовний ) розрахунок ( суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв 'язку із розрядом справи, та відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову ( позовів ) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Викладені вище у національному законодавстві вимоги до позовної заяви кореспондуються із джерелами міжнародного права та підтверджують обов`язковість дотримання певної форми та процедури зверненим до суду. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, суд не виконав імперативні вимоги процесуального закону та допустив до розгляду позовну заяву, яка за своїм змістом та формою не відповідає встановленим законом вимогам.

По-друге, у відповідності до ч.6 ст.19 ЦПК України дана справа очевидно відноситься до категорії малозначних та має розглядатися у спрощеному порядку. Натомість, суд відкрив загальне позовне провадження та вже друге засідання поспіль замість закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, займається залученням третіх осіб та збиранням доказів по справі за своєю власною ініціативою.

При цьому, строки підготовчого провадження передбачені ст.275 ЦПК України вже закінчилися, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, але цього не відбувається. Сторони до суду із заявами про продовження строку підготовчого провадження не зверталися.

На думку сторони відповідача, підготовче провадження до цього часу не закрите, оскільки позивач не виконав свій обов`язок щодо подання разом із позовною заявою доказів, а переклав обов`язок доказування на суд. А суд цей обов`язок прийняв та відстоює інтереси позивача, порушуючи цим самим право на справедливий суд, яке має відповідач.

По-третє, акцентую увагу на тому, що сам позивач не звертався до суду із заявами або клопотаннями про виклик свідків або витребування доказів. У двох судових засіданнях суд не отримав від позивача жодних пояснень по суті спору. А сам позивач у засіданнях робить вигляд, що нічого не розуміє та не чує. При цьому, суд за позивача виконує його роботу по збиранню доказів та з`ясуванню кола осіб, які можуть надати інформацію з приводу спірної ситуації.

21 березня 2019 року відбулося перше судове засідання. Позивач з`явився до суду та робив вигляд, що не чує та не розуміє те, що йому говорить суд. Зі слів позивача у нього погано працює слуховий апарат. Суд запропонував позивачу звернутися за отриманням правничої допомоги, в тому числі безкоштовної, та роз`яснив позивачу його відповідні права. Позивач повідомив суду, що він не має права на отримання безоплатної правничої допомоги, оскільки розмір його пенсійного забезпечення перевищує встановлений розмір, який дає право на безоплатну правничу допомогу. І про це йому вже достовірно відомо, оскільки він раніше звертався із цього питання.

Позивач в засіданні не надав пояснення, не навів докази на підтвердження позовних вимог, не заявляв клопотання, в т.ч. про залучення третіх осіб, що є правом сторони.

Натомість, судом було самостійно вирішено залучити до участі по справі - Екологічну інспекцію з метою збирання доказів по справі. Розгляд справи було відкладено, позивачу декілька раз роз`яснено судом право на правничу допомогу.

10 червня 2019 року позивач, представник відповідача адвокат - Репало Д.О. та представник третьої особи - Екологічної інспекції прибули у судове засідання. ЦПК України встановлює у ст. 197 встановлює порядок проведення підготовчого засідання. Позивач прибув у суд без представника, на запитання суду повідомив, що нічого не чує, бо йому «фонить». Після декількох уточнень, позивач підтвердив, що не бажає мати представника та самостійно буде захищати свої інтереси в суді.

Суд, замість заслуховування позивача по справі, опитав третю особу та встановив їх позицію. Суд ставив питання представнику третьої особи, діючи в інтересах позивача та виконуючи по суті роль представника позивача. Потім суд почав задавати запитання представнику відповідача. Весь цей час сам позивач не вчиняв жодних дій.

Після з`ясування позиції представника третьої особи та представника відповідача, суд вирішив залучити до участі по справі сільську раду на території якої перебувають земельні ділянки сторін. Це вчинено судом за власною ініціативою, з метою зібрання доказів по справі, які повинен збирати та подавати позивач.

Представник відповідача у судовому засідання одразу після описаних вище дій суду, висловив свою позицію про упередженість судді та її прихильність до позивача.

Претензія щодо упередженості полягає в основному в тому, що порушуються принципи рівності та змагальності. Позивач поставлений судом у привілейоване становище, суд виконує роль адвоката позивача та збирає докази по справі, залучає третіх осіб, хоча це є безпосередній обов`язком самого позивача.

Крім того, як свідчить відповідь Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.05.2019 року, направлена до судді Полтавського районного суду Полтавської області -Путрі О.Г.,остання клопотала щодо надання ОСОБА_1 представника у зазначеній цивільній справі. Такі дії з боку суду, надають підстави для твердження про привілейоване становище ОСОБА_1 . Адже, цивільним процесуальним законодавством на надане право суду щодо залучення представника з Центрів надання безоплатної правової допомоги в цивільних справах.

У справі «Bellet V. France» суд зазначив, що стаття б § 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою ст. 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Даний принцип передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом ( Рішення по справі Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03 ).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх ( Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява Ns 12952/87 ).

Одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 ст. 6 є право на змагальне провадження; кожсна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати ( рішення у справі «Добо Мачадо проти Португалії» ).

Сторона відповідача з повагою ставиться до суду та позивача, який до того ж є особою похилого віку, має інвалідність. Ці обставини дають право позивачу на пільги, зокрема, зі сплати судового збору. Але, позивач не має права бути у судовому процесі у вигіднішому становищі, ніж відповідач. Проте, саме це і відбувається.

Окрім цього, у відзиві на позовну заяву та доданих документах, представником відповідача було повідомлено суд, що даний спір з таким же предметом позову та за участі тих самих сторін, вже був раніше вирішений судом та існує рішення по справі № 545/792/15- ц., яке набуло чинності.

Не дивлячись на наявність очевидної підстави для закриття провадження по справі, суд не лише продовжує її розгляд, а і залучає до участі третіх осіб, на думку сторони відповідача, це робиться з метою змінити коло учасників справа та зібрати додаткові докази, щоб даний спір почав відрізнятися від того, що вже був вирішений. Такі дії очевидно направлені на захист інтересів позивача, який вже одного разу отримав відмову в задоволенні позову до відповідача про зобов`язання демонтувати паркан біля старого русла річки через недоведеність.

Про викладені вище обставини представник відповідача повідомив свого довірителя ОСОБА_2 , який погодився із тим, що поведінка суду дає підстави поставить під сумнів об`єктивність, що є прямим порушенням права на справедливий судовий розгляд.

Така неприхована прихильність суду до позивача дає обгрунтовані підстави зробити висновок, що суд вже прийняв для себе внутрішнє рішення задовольнити позов та збирає для цього докази, оскільки сам позивач жодних дій для обгрунтування заявлених позовних вимог не вчиняє.

Ігнорування вимог процесуального закону та вихід за межі повноважень незалежного арбітра, очевидна прихильність до сторони позивача судом - це підстава для заявления відводу.

Акцентую увагу на тому, що написання даної заяви вне пов`язане із незгодою сторони відповідача із процесуальними рішеннями суду, а має на меті саме забезпечення рівності та змагальності судового процесу, оскільки в іншому випадку, незалежно від прийнятого судом рішення, воно не буде відповідати вимогам законності, справедливості та верховенства права.

Проаналізувавши сайт судової влади, представник відповідача з`ясував, що позивач є людиною, яка має багатий досвід самостійної участі в судових процесах, зокрема :

-справа 545/792/15-ц. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ;

-справа 545/1071/15-ц. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ;

справа 552/1109/19. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ;

-справа 545/1966/18. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Оскільки позивач, окрім поточної справи вже був раніше учасником як мінімум чотирьох інших цивільних справ, відомості про які наявні на сайті судової влади, очевидно, що він розуміється у судовому процесі та не потребує допомоги суду в збиранні доказів, заявлені клопотань та реалізації інших прав, якими наділена сторона по справі.

Підкреслює, що подачею даної заяви про відвід, сторона відповідача не має на меті незаконний спосіб вплинути на результати судового розгляду або затягнути його. Навпаки, ми просимо про дотримання прав відповідача, оскільки він також має гідність та не бажає приймати участь в судовому процесі, де порушуються фундаментальні принципи судочинства та базові права людини в демократичному суспільстві.

Стороні відповідача не відомо чим саме зумовлена така поведінка суду та прихильність до сторони позивача, але без реагування та належної оцінки викладеного вище, подальший розгляд справи, на нашу думку, просто неможливий.

Підставою для заявлення відводу є п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки наявні обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до cт. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадоісення у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід ( самовідвід ) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу ( самовідводу ) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, аче не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Ч. 1 cт. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами ( принципами ) цивільного судочинства є, зокрема, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом ( п. 2 ч. 3 cт. 2 ЦПК України ).

Відповідно до загальних принципів, що витікають із практики ЄСПЛ, безсторонність ( неупередженість ) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 «Конвенції..» повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обгрунтований сумнів у його безсторонності ( іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача ) ( «Key проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп.28 та ЗО, «Wettstein проти Швейцарії», Ns 33958/96, п.42, ECHR 2000-ХІІ ).

П.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА 4 ООН від 27 липня 2006року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторонни в якому небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і,зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але також повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано

Заявник наполягає на тому, що встановлення об`єктивних підстав для заявления відводу відбулося в повному обсязі після повторного ретельного ознайомлення із усіма матеріалами справи 19 червня 2019 року, тому дводенний строк дотриманий.

Також, доводить до відома суду, що сам відповідач ОСОБА_2 не знайомий із головуючою суддею - Путря О.Г.

Представник відповідача адвокат - Репало Д.О. приймав участь у судому процесі під головуванням судді - Путрі О.Г. лише одного разу по справі 545/2166/16-ц. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , як представник відповідача. Акцентує увагу на тому, що по цій справі рішення було прийнято не на користь відповідача, але жодних претензій щодо упередженності суду - заявлено не було, оскільки розгляд справи проводився об`єктивно.

Також, звертає увагу на те, що ним як представником - ОСОБА_6 до цього часу заяви про відвід суддям Полтавського районного суду Полтавської області не ніколи не подавалися.

Прохали врахувати, що заява про відвід не є обраною лінією захисту відповідача або тактикою поведінки представника, оскільки заява про відвід - це крайній захід впливу на ситуацію, коли очевидно порушуються права клієнта та задовольнити відвід.

Не погоджуючись із існуванням вказаних підстав для відводу у даній заяві головуючим суддею Путря О.Г. винесено ухвалу від 26.06.2019 року в порядку ст. 40 ч. 3, 33 ЦПК України та провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід іншим суддею, визначеним у порядку ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2019 року визначено суддю Гальченко О.О.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися з невідомих причин, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду даного питання, про що є докази в матеріалах заяви. Відповідно до ст. 40 ч. 8 ЦПК України за ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 545/355/19., враховуючи положення діючого національного законодавства, норми «Конвенціїї…» та «Бангалорських принципів поведінки суддів», практику ЕСПЛ, вважає дана заява представника відповідача не підлягає задоволенню щодо вказаних ним підстав для відводу головуючого судді, оскільки вони є суто суб`єктивними та фактично представник відповідача не погоджується із процесуальними діями головуючого-судді. А з огляду на його посилання в заяві, що сторона позивача має певні вади слуху та є інвалідом, що вже ставить її у нерівне становище із стороною відповідача, який має представника в особі професійного адвоката, тому суд вважає, що навпаки головуючий, з метою не порушення конституційного права на захист сторони своїми процесуальними діями урівняла становище сторін у процесі, забезпечивши їх змагальність, що забезпечує саме виконання принципу поваги до честі і гідності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Враховуючи, що процесуальні дії судді не можуть бути підставою для його відводу, а лише є підставою для включення заперечення до апеляційної скарги по суті прийнятого рішення у справі, та того, що головуючим суддею не заявлено самовідводу, то дана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 33, 36, 40, 258 ч. 1 п. 1, 260, 261, 352, 353 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_2 - в особі адвоката Репала Дениса Олександровича про відвід головуючого судді Путря Ольги Григорівни при розгляді справи № 545/355/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії відмовити як безпідставному.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко