Номер провадження: 22-ц/813/590/19
Номер справи місцевого суду: 511/1160/18
Головуючий у першій інстанції Іванова О.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 Север`янович

відповідачПублічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року у складі судді Іванової О.В.,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Укргазбанк» про скасування арешту на 1/2 частину житлового будинку із господарчими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2016 в цивільній справі №511/2222/16-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 448676,99 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить 1/2 частка вказаного житлового будинку із господарчими спорудами на підставі договору дарування. Позивачу стало відомо, що 26.12.2016 на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області у цивільній справі №511/2222/16-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, накладено арешт на вказану 1/2 частину його будинку. Оскільки на момент накладення арешту на спірне майно ОСОБА_2 вже не була власником будинку, а з листопада 2016 року власником є позивач, тому арешт накладено помилково. Накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності позивачу, обмежує його законні права як власника нерухомого майна щодо вільного розпорядження останнім, та може привести до затруднень та непорозумінь при укладенні договорів відчуження, здачі в оренду майна тощо.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року позов задоволено. Знято арешт з 1/2 частини у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Патрамонською Л.М. приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області 29.11.2016 за реєстром № 2776, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.11.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 239. Вказані відомості виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт нерухомості 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2016, якою накладено арешт на частину будинку, не була оскаржена, незважаючи на те, що, як вказано в позовній заяві, ОСОБА_1 на момент винесення вказаної ухвали був власником частини житлового будинку. Суд не встановив, коли і за яких обставин ОСОБА_1 стало відомо про обмеження розпоряджатися нерухомим майном та чому він не оскаржив ухвалу та приховав, що арешт накладався вже на майно ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_2 і ОСОБА_4 . Суд не навів мотивів відхилення наданої Банком постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2018 на виконання рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.10.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу та письмових поясненнях позивач просив апеляційну скаргу Банку залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на безпідставність доводів викладених в скарзі.

14.01.2019 від позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. Одночасно позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та заперечували проти доводів апеляційної скарги.

04.06.2019 від ОСОБА_4 та ОСОБА_2 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у цивільній справі №511/2222/16-ц, під час розгляду якої накладено арешт на Ѕ частини будинку, що належить позивачу на праві власності, позивач не є стороною, а тому наявність арешту порушує його конституційні права щодо вільного володіння та розпорядження належним йому на праві власності майном.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору дарування від 29.11.2016 позивачу належить Ѕ частини житлового будинку із господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з договором про порядок володіння та користування спільним майном від 08.12.2016 у володіння та користування ОСОБА_1 перейшла Ѕ частка житлового будинку із господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 17821130 підтверджено право власності позивача ОСОБА_1 на Ѕ частину спірного майна.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2016 у цивільній справі №511/2222/16-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 448676,99 грн. в якості забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, яке належне ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 площею 75,50кв.м., житловою площею 46,40кв.м. Накладено арешт на Ѕ частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , загальною площею 70,62кв.м., житловою 46,50кв.м.

Однак Ѕ частини вказаного будинку в іпотеку Банку у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором не передавався. Позивач не є правонаступником позичальника чи поручителем за вказаним кредитним договором. Проте, арешт на Ѕ частину будинку, що належить позивачу, накладений судом за заявою Банку під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З вказаних доказів вбачається, що ОСОБА_1 не є учасником в цивільній справі №511/2222/16-ц.

Надані позивачем докази підтверджують його право власності на Ѕ частини житлового будинку, на яку судом було накладено арешт в порядку забезпечення позову у цивільній справі, учасником якої позивач не був і підстави для його участі якої у розгляді справи відсутні.

Враховуючи наведене, суд задовольнив позов та скасував арешт на належну позивачу частину житлового будинку, захистивши, таким чином, його право власності, яке було порушено безпідставним накладенням арешту.

Доводи апеляційної скарги про неоскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку не можуть бути взятими до уваги, оскільки вимоги чинного процесуального закону передбачають, що особа обирає спосіб захисту своїх прав на власний розсуд.

Процесуальні перешкоди звернення до суду з позовом про зняття арешту, у позивача, як власника арештованого судом майна, відсутні.

Неоскарження позивачем в апеляційному порядку ухвали суду про накладення арешту на його майно за умови незалучення власника майна до участі у справі та за відсутності підстав для такого залучення виходячи з предмету спору, не є перешкодою для звернення до суду з позовом про зняття (скасування) арешту і не може бути підставою для скасування правильного по суті та законного рішення лише з формальних підстав.

Доводи апеляційної скарги про невстановлення судом наявності зареєстрованих у відповідному державному реєстрі обмежень щодо права позивача вільно розпоряджатися нерухомим майном висновків суду не спростовують.

Твердження апелянта про те, що позивач приховував відомості щодо накладення арешту на майно, яке вже на той час належало йому не приймаються до уваги, оскільки є лише припущенням та не підтверджені належними, допустими і достатніми доказами.

Наявність постанови державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №511/222/16-ц від 10.01.2018 про стягнення солідарно боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Укргазбанк» у сумі 524621,90 грн. не позбавляє права позивача звернутися до суду з позовом про скасування арешту накладеного на майно, яке належить йому на праві власності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду та в решті не містять переконливих доводів для скасування рішення суду.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для збереження арешту, накладеного ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2016 та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.06.2019.

Головуючий:

Судді: