Справа № 640/9009/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу 640/9009/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , як законного представника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , як законного представника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , як законного представника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , як законного представника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Онищенко Світлана Володимирівна про визнання права власності, -
06.05.2019 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її сина, ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/28 частину квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_12 , який на момент смерті був зареєстрований і мешкав в м АДРЕСА_2 , РФ і помер на території Російської Федерації, відкрилась спадщина, яка складається з грошових вкладів та ј вказаної вище квартири (яка належала померлому на праві власності). З метою прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріуса за місцем реєстрації сина, ОСОБА_12 , в м. Одинцово Московської області, де вже було відкрито спадкову справу № 467/2016, оскільки, спадкоємцями за законом щодо майна померлого ОСОБА_12 , були визнані: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_7 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . За спадкоємцями було визнано право власності на спадкове майно в розмірі 1/7 частини на кожного. Таким чином, за Позивачкою визнане право власності на 1/7 частину спадкового майна за померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 . сином, ОСОБА_12 , до складу якого входить і ј частина квартири АДРЕСА_1 : нотаріусом ОСОБА_13 . Одинцовського нотаріального округу Московської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а також свідоцтво на право на спадщину за законом, яке видається для підтвердження права на спадщину, що знаходиться за межами РФ № 50 АБ 252/528.
Нотаріусом ОСОБА_13 Одинцовського нотаріального округу Московської області Позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а також свідоцтво на право на спадщину за законом, яке видається для підтвердження права на спадщину, що знаходиться за межами РФ № 50 АБ 252/528, оскільки до спадкової маси входить ј квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_12 згідно свідоцтва про право власності на житло, від 05.11.2004 року № 2-04-247274- ОСОБА_14 .
Позивачем проведено оцінку квартири АДРЕСА_3 . Згідно з витягом зі звіту про вартість оцінки ј частки квартири АДРЕСА_1 , ринкова вартість 1/4 частки квартири становить 184 900 грн., станом на 04.04.2019 р.
Нотаріусом ОСОБА_15 В. Харківського міського нотаріального округу Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/28 частини квартири АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.05.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та почато підготовче провадження по справі.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.08.2019 р. закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та її представник не з`явились, позивач у позовній заяві зазначила про розгляд справи без участі, представник позивача адвокат Ігнатенко З.В. подала заяву про проведення судового засідання без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її присутності, з позовом ознайомлена та не заперечує проти нього.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явились у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, правом на подачу пояснень щодо позову не скористалась.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_12 був власником ј частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, від 05.11.2004 року № 2-04-247274- ОСОБА_14 .
ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть VI НОМЕР_1 , видане Одинцовським управлінням ЗАГС Московської області.
Ѕ квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом і свідоцтва про право власності на житло, від 05.11.2004 року № 2-04-247274- ОСОБА_14 .
ј квартири АДРЕСА_1 належить доньці померлого - ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності на житло, від 05.11.2004 року № 2-04-247274- ОСОБА_14 .
Враховуючи вимоги ч.2 ст.48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована із застереженнями Законом №240/94-ВР від 10.11.94, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.
Відповідно до ст.71 Закону України Про міжнародне приватне право» № 2709-IV, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
Отже, враховуючи, що спадкове нерухоме майно належне громадянину ОСОБА_12 , знаходиться на території України, питання з приводу його спадкування вирішується за законодавством України.
За вимогами ст.ст.1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадщина була прийнята позивачкою, про що свідчить свідоцтво про право власності за законом, видане нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області.
За положеннями ч.2 ст.48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована із застереженнями Законом №240/94-ВР від 10.11.94, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.
Відповідно до ст.71 Закону України Про міжнародне приватне право» № 2709-IV, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
Отже, враховуючи, що спадкове нерухоме майно належне громадянину РФ ОСОБА_12 знаходиться на території України, питання з приводу його спадкування вирішується за законодавством України.
Як вбачається з постанови нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законодавством РФ термін, звернулись: ОСОБА_1 і наступні особи: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в особі законних представників.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За вимогами ст.ст.1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини.
Отже, на даний час позивач позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку, що вказує на її право на захист свого інтересу в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом.
У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Суд вважає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого виникло право власності у відповідність до вимог закону, але відсутня державна реєстрація та/або правовстановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.
Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дана норма за своїм змістом не породжує, а лише підтверджує виникле на законних підставах право власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до п. 3.14 ЗМІН до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від
17.09.2015 № 1784/5, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 1/28 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст..2, 12, 13, 19, 49, 81, 141, 263 - 266, 268, 273, 274, 275, 354 ЦПК України, 1261, 1269, 1270, 1278, 1296-1298 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.01.2001 р.) в порядку спадкування за законом після смерті її сина, ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/28 частину квартири АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 : ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , як законний представник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Відповідач 2: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце проживання: АДРЕСА_6 , як законний представник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідач 3: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце проживання: АДРЕСА_7 , як законний представник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідач 4: ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_8 , як законний представник ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6

Третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Онищенко Світлана Володимирівна, місце знаходження: 61166 м.Харків, пр..Науки, буд.23.

Повне судове рішення складено 01.11.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.