ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/855/19 Справа № 201/8831/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Органа опіки та піклування в особі управління - служби у справі дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання місця проживання дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання місця проживання дітей - задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривні 20 копійок.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2018 року виправлено описку допущену в ухвалі судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2016 року та рішенні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2016 року стосовно складу осіб, які брали участь у розгляді справи, а саме: замість « ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей» зазначити вірно « ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення місця проживання дітей».

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справі дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року по цивільній справі про визначення місця проживання малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Органа опіки та піклування в особі управління - служби у справі дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016 року шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №661, між сторонами розірвано. Прізвища сторін залишено без змін (а.с. 10-11).

Від шлюбу сторони мають двох дітей - малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта.

Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення.

Згідно п.4 ст.18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16.12.1966р. (ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР №2148-УІІ від 19.10.1973р.) держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов`язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Згідно до приписів статті 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.91р. Дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з урахуванням інтересів дітей, а також враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, можливо визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_5 , за її місцем проживання.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи Органа опіки та піклування в особі управління - служби у справі дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, що судом першої інстанції порушена норма сімейного права, оскільки в даній справі відсутній висновок органа опіки та піклування, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при розгляді справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позову та визначення місця проживання його малолітніх дітей з матір`ю, про що мається його заява (а.с.18).

Крім того, висновок органа опіки та піклування не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, оскільки не є нормативно - правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, останнє не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, а є одними із доказів у цивільній справі про визначення місця проживання дитини, який несе виключно інформаційний та рекомендаційний характер, який не є обов`язковим для суду.

Також, з висновку виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 26.03.2019 року, який був наданий суду апеляційної інстанціїї, про визначення місця проживання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що за доцільне визначити місце проживання дітей, перший та третій тиждень місяця - з батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5.; другий та четвертий тиждень - з матірю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 163-165).

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 колегія суддів в контексті першочергового урахування інтересів дітей, враховуючи тривалість проживання малолітніх дітей з матір`ю, забезпечення сталості їх соціальних зв`язків з матір`ю та добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з матір`ю, чи негативно впливали на їх виховання та розвиток - дійшла висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції та визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Посилання апелянта, що на сьогодні склалася конфліктна ситуація між батьками дітей щодо проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одним із них та довгий час не виконувалося рішення суду про визначення місця проживання дітей з матір`ю за конкретною адресою, так як сини проживали довгий час з батьком за його адресою, колегія суддів ставиться критично, оскільки є безпідставними та належним чином не доведеними.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 23.11.2018 року №385 "Про визначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , способів участі у вихованні дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визначено способи участі у вихованні дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ними таким чином: першого та третього тижня кожного місяця, починаючи з понеділка.

Також, висновком виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради від 26.03.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 дотримуються рішення виконавчого комітету, діти проживають по черзі, то з матірю, ОСОБА_1 , то з батьком, ОСОБА_2

Фактів нехтування ОСОБА_8 своїми батьківськими обов`язками судом не встановлено.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Органа опіки та піклування в особі управління - служби у справі дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича