№ 207/2232/16-ц
№ 2/207/479/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , - про усунення перешкод в користуванні майном та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

04 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном та встановлення порядку користування земельною ділянкою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 25.01.2017 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_2 .

Подану до суду 04.08.2016 року позовну заяву позивачка уточнила протягом судового розгляду справи, підтримала у суді позовні вимоги, викладені нею у заяві від 04.04.2019 року, виключно до ОСОБА_2 , відмовившись при цьому від підтримання позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно уточненої позовної заяви позивачка просить суд зобов`язати ОСОБА_2

-усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком з господарським будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно побудованого паркану на межі земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_2 знести самовільно побудований паркан, встановлений на межі земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку у стан, придатний для використання за цільовим призначенням;

-визначити порядок користування земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, відповідно до розміру часток в праві спільної часткової власності співвласників: ОСОБА_3 (3/10 частин), ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (2/5 частин) та ОСОБА_1 (колишні 3/10 частин), а на теперішній час - в цілому 1/1 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 678/11-15, складеного 22.05.2016 р. судовим експертом Харченко В.В. - за варіантом № 1. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що за договором купівлі-продажу від 03.12.2011 року, посвідченим державним нотаріусом третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Посипанко А.А., вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок до укладення договору купівлі-продажу належав ОСОБА_8 в розмірі 3/10 частин, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , співвласником якого були ОСОБА_9 у розмірі 2/5 частин, ОСОБА_7 - у розмірі 3/10 частин. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.01.2011 року ОСОБА_8 виділено в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна та визнано за ним право власності на 3/10 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , об`єкту було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . Після присвоєння адреси цим 3/10 частинам домоволодіння, як самостійному об`єкту, між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу, за яким право власності вже на окремий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами перейшло до позивачки. Після укладення договору купівлі-продажу, за яким позивачка є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , співвласник решти домоволодіння ОСОБА_9 померла і спадкоємцями після її смерті на 2/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які без дозвільних документів самовільно збудували євро-паркан висотою більше 2 метрів, який перешкоджає проходу до житлового будинку позивачки ОСОБА_1 і не дозволяє проїзд позивачці до її будинку, паркан встановлений на межі прокладення кабелю живлення електричної енергії будинку АДРЕСА_1 , чим створено перешкоду в користуванні позивачем житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , не приватизовані, кадастрові номери не присвоєні. Актом комісії виконавчого комітету Баглійського районної у м. Кам`янське ради в складі комісії завідувачів відділу з питань життєдіяльності району ОСОБА_10 , ОСОБА_11, головного спеціаліста - архітектора відділу планування забудови міста ОСОБА_22, від 15.10.2015 р. було встановлено, що паркан, який побудований відповідачами порушує будівельні норми та правила користування електричною енергією, конституційні, житлові та земельні права позивача. Листом виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради від 27.10.2015 р. №Х-907 позивачці було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки власники будинку АДРЕСА_2 не збираються розв`язувати спірні питання на основі добросусідських відношень. Паркан був збудований після придбання позивачем житлового будинку без погодження з позивачем та іншим співвласником житлового будинку АДРЕСА_2 - третьої особи, чим порушені права і третьої особи. Під час будування паркану були пошкоджені межові знаки, тому позивач була вимушена звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про відновлення меж земельної ділянки, про що свідчить прийняте рішення Дніпродзержинською міською радою від 30.10.2015 р. №1426-67/VІ «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та на умовах оренди», яким надано згоду на відновлення меж земельної ділянки. Але виконати дане рішення не вбачається можливим, оскільки самочинно збудований паркан не дає змоги здійснити обмір земельної ділянки для відновлення її меж за адресою: АДРЕСА_1 . При самовільному встановленні паркану на земельній ділянці, якою користувалася позивач, порушені її права на користування земельною ділянкою та житловим будинком, який знаходиться на цій земельній ділянці. Враховуючи наведене вище, виникла необхідність і в вирішенні питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовані два житлових будинки з господарським будівлями та спорудами. З цією метою, позивач звернулася до судового експерта з заявою здійснити висновок щодо варіантів порядку користування земельної ділянки фактичною площею 20161 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням, що позивачці належало 3/10 частки цього домоволодіння. Судовим експертом за висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 678/11-15 запропоновано два варіанти порядку користування, з жодним з яких відповідачі не погодилися. Тому, для відновлення становища, що існувало до порушення прав позивачки, позивачка вважає за необхідне вирішити під час розгляду судового спору встановлення порядку користування земельною ділянкою з метою виконання рішення Дніпродзержинської міської ради № 1426-67/VІ.

Від відповідача ОСОБА_6 до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких він зазначив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 разом із сім`єю понад 20 років, з 1995 року. Ніколи не був власником будинку АДРЕСА_2 , не мешкає в ньому та не веде господарство в зазначеному будинку. 2/5 частини зазначеного будинку належали його бабусі ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1957 року, посвідченого нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1/4037. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла. Після її смерті відповідач ОСОБА_6 не вступив в права спадкування та не заявляв вимоги щодо цього майна і в подальшому. Оскільки відповідач не володіє, не користується зазначеним майном, знятий з реєстрації за вказаною адресою, то не може перешкоджати в користуванні цим майном.

Від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Долгова О.О. до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час в будинку зареєстрований також відповідач ОСОБА_5 . ОСОБА_4 не є власником даного будинку, 2/5 частини вказаного будинку належали його бабусі ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.1957 року, який посвідчений нотаріусом 1-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Капелюшник М.Л., та зареєстровано в реєстрі за № 1/4037. Згідно зі схематичним планом будинок складався з А-1 Житлового будинку, Б-1,Д-1 літня кухня, В-1,Г-1 сарай, № 1 колодець. ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся відповідача ОСОБА_9 померла. Після її смерті її син відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину у вигляді 2/5 частини вказаного будинку, та на теперішній час є власником даного будинку. Щодо позовних вимог про визнання порядку користування земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 А відповідно до розміру часток в праві спільної часткової власності співвласників з урахуванням висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 678/11-15, складеного 22.05.2016 року судовим експертом Харченко В.В. за варіантом 1, відповідач вважає, що варіанти, які запропоновані експертом Харченко В.В. порушують права власника будинку ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що при даних варіантах порядку користування земельними ділянками в користування ОСОБА_1 переходить земельна ділянка, на якій була розташована літня кухня Д1, яка була придбана ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 23.04.1957 року, зараз літня кухня перебудовується, укріплений фундамент. Дана літня кухня також зазначена на схематичному плані.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова відповідь на заперечення ОСОБА_4 , в якій вона зазначила, що на час придбання нею домоволодіння ніякого паркану та інших будівельних споруд між домоволодіннями по АДРЕСА_2 ( власник ОСОБА_9 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не ОСОБА_5 і домоволодінням по АДРЕСА_2 ( власник ОСОБА_8 ), встановлено не було, що підтверджується технічним паспортом, виданим Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації від 08.07.2011 № 5751. Також ОСОБА_4 завадив ІНФОРМАЦІЯ_4 сину позивачки ОСОБА_15 встановлювати паркан між домоволодіннями згідно технічного паспорту, виданого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації від 04.11.2011 № 25174, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.04.2012. Згідно Договору № 1927 від 01.04.2011 між ПАТ «Дніпрообленерго» і ОСОБА_8 було змонтовано кабелі електропостачання, так звана «воздушка», яка провисала вільно, не торкаючись нічого і не перетягувалась парканом, як зараз, що порушає всі вимоги техніки безпеки, а також приводить у непридатність майно позивача. На момент подання позову до суду власниками будинку по АДРЕСА_2 являлись ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджено Інформаційною довідкою від 10.06.2016 № 61135614 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно договору купівлі-продажу від 23.04.1957 року ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 придбали домоволодіння в цілому - по 1/3 кожній. А згідно судового рішення від 10.07.1957 року виділили в натурі у грошовому еквіваленті по 1/3. Стосовно літньої кухні і колодязя, які начебто придбані за договором купівлі-продажу від 23.04.1957 року - суд рішенням від 10.07.1957 року залишає їх в загальному користуванні, і ніякого права власності на землю, на якій була розташована літня кухня ніхто не має, тому що земельна ділянка по АДРЕСА_2 дана в оренду. На відстані 35 см від стіни позивача ОСОБА_4 забив опору паркану і порушив цілісність вимощення (дощова вода тепер потрапляє у приміщення будинку). Свої діями він порушив цілісність несучої стіни - відірвав цегляну кладку від глиняної стіни, а також всі ці роки не дає позивачці відновити дах, чим приводить помешкання позивачки до руйнування.

30 березня 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 30.03.2017 року вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Позивачкою ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_7 16.05.2017 року подано письмові заперечення проти зустрічного позову, згідно яких вони наполягали на запропонованому за вариантом № 1 експертом поділі земельної ділянки.

Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду.

Третя особа ОСОБА_7 підтримав первісний позов ОСОБА_1 , згідно письмової заяви просив суд завершувати судовий розгляд без його участі.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року замінено третю особу ОСОБА_7 на правонаступника у звязку з його смертю - ОСОБА_3 , яка повністю підтримала правову позицію попередника стосовно позову.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Долгова О.О. ухвалою суду від 16.08.2017 року, від 15.11.2017 року та від 11.06.2018 року у справі було призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи, яку однак не було проведено через несплату проведення такої експертизи стороною, якою заявлено відповідне клопотання.

В поданих до суду від 06.03.2019 та від 25.03.2019 року письмових заявах позивачка ОСОБА_1 зазначила, що відмовляється від позовних вимог, пред`явлених до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в іншій частині підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Згідно уточненої позовної заяви від 04.04.2019 року зазначені вище позовні вимоги заявила до ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_18 підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що наскільки їй відомо, паркан на сумісній земельній ділянці встановив ОСОБА_4 , хоча він і не є власником частки домоволодіння, це сталося у жовтні 2015 року. Син позивачки намагався теж одразу після придбання частини будинку поставити свій паркан, але ОСОБА_4 йому завадив, навіть довелося викликати правоохоронців. Пояснила, що межі земельної ділянки між співвласникам не встановлено, чи здійснювався виділ ділянки на місцевості при забудові їй невідомо. Самовільно зведений паркан заважає їй вільно користуватись своєю часткою домоволодіння, земельною ділянкою, він підходить впритул до будинку і не дає їй можливості обслуговувати будинок. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_19 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив врахувати, що ОСОБА_4 є дядьком ОСОБА_2 , останній звернувся із заявою про прийняття спадщини, але чи отримав її невідомо, тому не може бути відповідачем у справі. Крім того, відсутній план відведення земельної ділянки на місцевості, тому неможливо стверджувати, що відповідач побудував паркан на частині земельної ділянки, яка йому не належить.

В наданій суду письмовій заяві третя особа ОСОБА_3 зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без її участі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка Харченко В.В. пояснив, що дійсно за зверненням позивачки складав висновок експертного будівельно-технічного дослідження, для цього використовував технічний паспорт, договір купівлі-продажу будинку позивачкою, дані кадастрової зйомки.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, за договором купівлі-продажу від 03.12.2011 року (т.1 арк.с. 6), посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Посипанко А.А., позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки директора ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (т.1 арк.с. 9) зазначений житловий будинок до укладення договору купівлі-продажу належав ОСОБА_8 в розмірі 3/10 частин, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , співвласником якого були ОСОБА_9 у розмірі 2/5 частин, ОСОБА_7 - у розмірі 3/10 частин. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.с.73 т.1) актовий запис № 846 від 30.08.2004 року.

Згідно заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.01.2011 року (т.1 арк.с. 12) ОСОБА_8 виділено в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна та визнано за ним право власності на 3/10 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , якому було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 . Після присвоєння адреси 3/10 частин домоволодіння, як самостійному об`єкту нерухомості в цілому, відбулося укладення договору купівлі-продажу від 03.12.2011 року, за яким право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами перейшло до ОСОБА_1 .

У відповідності до витребуваної судом копії спадкової справи № 88/2005, заведеної у Другій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі, єдиним спадкоємцем, який звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_2 (арк.с.116-119 т.1). Дані про видачу йому свідоцтва про спадщину у спадковому реєстрі відсутні.

Згідно довідки голови квартального комітету за адресою АДРЕСА_2 станом на 2016 рік проживав ОСОБА_4 , а зареєстрованими є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ( арк.с. 41 т.1). За повідомленням представника відповідача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що не оспорювалось сторонами, позивачка відмовилась від позовних вимог до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у звязку з чим ухвалою суду провадження у цій частині закрито. Таким чином позивачкою підтримано позовні вимоги лише до ОСОБА_2 , як єдиного спадкоємця після смерті власника ОСОБА_9 .

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ч.1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Таким чином отримання свідоцтва про право на спадщину є субєктивним як правом, так і обов`язком спадкоємця, невиконання цього обов`язку не позбавляє відповідальності перед третіми особами за вчинення певних дій відносно успадкованого майна. Виходячи з цього, суд вважає правомірним та обгрунтованим заявлення позовних вимог позивачкою саме до відповідача ОСОБА_2 , який є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 Представником відповідача у суді не доведено причетність інших співвідповідачів, котрі лише зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , до побудови спірного паркану.

Актом комісії виконавчого комітету Баглійського районної ради в складі комісії завідувачів відділу з питань життєдіяльності району ОСОБА_10 , ОСОБА_11, головного спеціаліста - архітектора відділу планування забудови міста ОСОБА_22, від 15.10.2015 р. (т.1 арк.18) було встановлено, що паркан, який побудований відповідачами порушує будівельні норми та правила користування електричною енергією, конституційні, житлові та земельні права позивача. Листом виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради від 27.10.2015 р. №Х-907 (т.1 арк.с. 42) було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки відповідачі не збираються розв`язувати спірні питання на основі добросусідських відношень.

Таким чином особи, у користуванні яких на час придбання позивачкою виділеної в самостійний об`єкт частини будинку, знаходилась інша частина будинку, що належала за життя ОСОБА_9 , самовільно збудували паркан висотою більше 2 метрів, який перешкоджає проходу до житлового будинку позивача і не дозволяє проїзд позивачу до її будинку. Паркан встановлений на межі прокладення кабелю живлення електричної енергії будинку АДРЕСА_1, чим створено перешкоду в користуванні позивачем житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , не приватизовані, кадастрові номери не присвоєні.

Позивач була вимушена звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про відновлення меж земельної ділянки, про що свідчить прийняте рішення Дніпродзержинською міською радою від 30.10.2015 р. №1426-67/VІ (т.1 арк.с. 20) «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та на умовах оренди», яким надано згоду на відновлення меж земельної ділянки, але дане рішення не виконано, оскільки самочинно збудований паркан не дає змоги здійснити обмір земельної ділянки для відновлення її меж за адресою: АДРЕСА_1.

Експертом за висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 678/11-15 (т.1 арк.с. 21) за зверненням позивачки запропоновано два варіанти порядку користування спірною земельною ділянкою, з жодним з яких представник відповідача не погодився, виконання судової експертизи за ухвалою суду не здійснено через відсутність оплати послуг експерта.

Згідно ст. 8 Закону України "Про землеустрій" регулювання у сфері землеустрою здійснюють в тому числі органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у межах повноважень, встановлених законом; одним з видів документації з землеустрою є згідно ст. 25 п. и) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ст. 21 встановлено, що організацію і планування землеустрою на загальнодержавному і місцевому рівнях здійснюють в тому числі органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України ( 254к/96-ВР ), Земельним кодексом України ( 2768-14 ), цим Законом та іншими законами України; згідно ст. 26 замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до ст. 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Таким чином, усі співласники будинку по АДРЕСА_2 на час набуття відповідних частин у праві власності на будинок, набули право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди. Користування земельною ділянкою відбувалося в порядку, який фактично склався між ними. Однак за заочним рішенням суду від 13 січня 2011 року співвласник ОСОБА_8 виділив належну йому частку будинку в окремий об`єкт нерухомого майна, який потім отримав окрему адресу, після чого за угодою купівлі-продажу здійснив відчуження будинку позивачці. При цьому будь-яких договорів про поділ земельної ділянки, на якій розташовано будинок, між співвласниками не укладалось, права землекористування належним чином не оформлювались. Відповідно немає підстав вважати, що існує межа між земельними ділянками, на яких розташовано частки кожного зі співвласників, таким чином і відсутні правові підстави для встановлення парканів для відмежування частин земельної ділянки, відносно якої склався фактичний порядок користування між співвласниками. Про наявність будь-якої дозвільної документації для встановлення такого паркану представник відповідача ОСОБА_19 протягом судового розгляду не повідомив.

Згідно викладеного у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку витребовуються: документи про надання її для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного зі співвласників, а також розташованих на ній будівель, плодово-ягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного співвласника; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним; угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що у сторін у справі - позивача, відповідача та третьої особи - відсутні плани земельних ділянок, які вони займають, відведених в натурі (на місцевості) або будь-які інші документи, які б свідчили про відведення земельних ділянок в натурі на місцевості зі схематичним зазначенням розташування кожної ділянки відносно інших сусідніх ділянок та відповідного їх розмежування, встановлення границь на місцевості, суд на підставі наявних у справі доказів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення певного порядку користування земельною ділянкою.

При встановленні паркану на спільній земельній ділянці, якою користувалася як позивач, так і інші співвласники, порушені права позивачки як співвласника на користування земельною ділянкою та житловим будинком, який знаходиться на цій земельній ділянці.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після отримання її власником або користувачем документа, що підтверджує право власності або право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику; приведення ділянок у стан, придатний для використання, включаючи знесення будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. У відповідності до Закону України "Про планування та забудову територій", будівництво здійснюється на підставі відповідних дозволів на будівництво та у відповідності до будівельних норм і за наявності належним чином оформлених документів на землекористування.

Згідно ст. ст. 375, 376 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних та інших норм; особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, таке право може бути визнане за особою рішенням суду за умови надання земельної ділянки під уже збудоване майно; якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво з відшкодуванням витрат, пов`язаних з приведенням ділянки у попередній стан.

Так як у судовому засіданні встановлено, що відповідач не мав дозволу від будь-якого уповноваженого органу на здійснення будівництва, доказів з приводу звернення до відповідних органів з цього приводу суду не надав, як і документів щодо належним чином оформлених прав землекористування, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та зобов`язати відповідача звільнити незаконно зайняту ділянку шляхом зносу паркану з приведенням ділянки у попередній стан.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині усунення перешкод в користуванні майном, та зобов`язати відповідача усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зносу самовільно побудованого паркану на земельній ділянці, що знаходиться у спільному користуванні власників будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з приведенням земельної ділянки у попередній стан.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту № 1 експертного будівельно-технічного дослідження № 678/11-15, у задоволенні позовних вимог відмовити, з наведених вище підстав.

Судові витрати з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду, у розмірі 551 грн. 21 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 375, 376, 1216, 1223, 1296-1297 ЦК України, ст. ст. 30, 125, 212 Земельного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 158, 200, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , - про усунення перешкод в користуванні майном та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зносу самовільно побудованого паркану на земельній ділянці, що знаходиться у спільному користуванні власників будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , з приведенням земельної ділянки у попередній стан.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, тому зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 23 травня 2019 року.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.