Дата документу 16.10.2019 Справа № 554/1619/16-ц
Провадження № 2/554/657/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

при секретарі - Поливяній О.М..

за участю позивача - ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2

представника відповідача - Євсєєва М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про визнання нечинними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

03.03.2016 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача, виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про визнання нечинними та скасування рішень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що рішеннями Октябрського райвиконкому № 451 від 25 вересня 2007 року, № 476 від 09 жовтня 2007 року, № 503 від 23 жовтня 2007 року, № 342 від 22 липня 2008 року, № 301 від 14 липня 2009 року, в порушення Правил забудови історичного центру м. Полтави та п. 5 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» виділені земельні ділянки під будівництво 13 капітальних гаражів на території, прилеглій до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; та рішеннями № 321 від 13 вересня 2008 року; № 408 від 08 листопада 2005 року - виділені земельні ділянки під будівництво 4 капітальних гаражів на території, прилеглій до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказував, що зазначені земельні ділянки були виділені громадянам, які не мали інвалідності та не проживали поблизу будівництва гаражів.

Позивач, керуючись своїм громадянським обов`язком у процесі встановлення законності виділення земельних ділянок під будівництво капітальних гаражів, вважає, що вище згадані рішення не відповідають вимогам та положенням діючого чинного законодавства, з цих підстав просив визнати нечинними та скасувати вищезазначені рішення Октябрського райвиконкому м. Полтави.

18.08.2016 року представник відповідача надала суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, з підстав того, що оскаржувані ним рішення органу місцевого самоврядування є індивідуальними актами, які можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені. Крім того, вважає що позивачем пропущений строк звернення до суду, просила застосувати строк позовної давності.

14.09.2017 року позивач надав заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просив визнати не чинними та скасувати рішення Октябрського райвиконкому: № 451 від 25.09.2007 року; № 476 від 09.10.2007 року; № 503 від 23.10.2007 року; № 342 від 22.07.2008 року; № 301 від 14.07.2009 року № 408 від 08.11.2005 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву .

Треті особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Учасники справи не заперечували проти розгляду справи у відсутність третіх осіб.

За таких обставин суд вважає, що справа на підставі пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) може бути розглянута у відсутність третіх осіб.

Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішеннями Октябрського райвиконкому № 451 від 25 вересня 2007 року, № 476 від 09 жовтня 2007 року, № 503 від 23 жовтня 2007 року, № 342 від 22 липня 2008 року, № 301 від 14 липня 2009 року виділені земельні ділянки під будівництво капітальних гаражів на території, прилеглій до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

Рішенням № 408 від 08 листопада 2005 року виділені земельні ділянки під будівництво капітальних гаражів на території, прилеглій до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 та ОСОБА_22 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилається на те, що зазначені земельні ділянки були виділені громадянам, які не мали інвалідності та не проживали поблизу будівництва гаражів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 N 781/11/13-10 «Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ»:

Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З`ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Конституційний Суд України у рішенні № 7-рп /2009р. роз`яснив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний, характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовується одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Ураховуючи вище зазначені тлумачення, оскаржувані позивачем рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради №451 від 25.09.2007р., №476 від 09.10.2007р., №503 від 23.10.2007р., №342 від 22.07.2008р., №301 від 14.07.2009р., №321 від 13.09.2005р., №408 від 08.11.2005р. є саме ненормативними актами індивідуальної дії, оскільки вони прийняті стосовно конкретних осіб, підлягали одноразовому застосуванню та вичерпали свою дію фактом їх виконання.

Крім того, стаття 15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність факту порушення вказаними рішеннями прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки суб`єктивне право позивача не зазнало протиправного впливу, внаслідок якого воно зменшилось або зникло.

З огляду викладеного підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 16, 388 ЦК України, ст. ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про визнання нечинними та скасування рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Октябрський районний суд м. Полтави.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.10.2019 року.

Суддя Н.В.Тімошенко