Справа № 296/1228/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

6 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому його представник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором б/н від 13.08.2012 у загальному розмірі 14 971,09 грн.

В обґрунтування поданого позову представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву №б/н від 13.08.2012, згідно якої отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Оскільки, відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у неї станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість у сумі 14 971,09 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 19.02.2018 було прийнято до правлення позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк», відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

14 листопада 2018 року до суду на запит суду від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального міського нотаріального округу Бондарчук Наталії Володимирівни надійшли належним чином завірені матеріали спадкової справи №13/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з яких вбачається, що після смерті відповідача спадщину прийняла її дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Своєю ухвалою від 11 грудня 2018 року суд замінив відповідача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно вимог позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначає, що позов визнає в частині стягнення з неї тілу кредиту.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.3 ч.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 13.08.2012 між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та первісним відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №б/н від 13.08.2012, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Первісний відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з положеннями ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку первісний відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.ст.610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості, яку суд приймає до уваги, у ОСОБА_2 станом на 31.12.2017 виникла заборгованість у сумі 14 971,09 грн., яка складається з наступного: 604,35 грн. тіло кредиту; 10 277,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 689,10 грн. - штраф (процентна складова).

Вказаний розрахунок є належним та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі обов`язок сплачувати заборгованість по кредитному договору, переходить у спадщину.

Отже, судом встановлено, що у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.08.2012 і до ОСОБА_1 , як до правонаступника, перейшов обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця у межах вартості спадкового майна та в межах визначених законом.

Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором від 13.08.2012 року судом не встановлено.

При визначенні розміру заборгованості по процентам за користування кредитом, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд враховує дату смерті позичальника.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом 30.10.2016 заборгованість по процентам за користування кредитом, яка з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становила 2 232,45 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» застосовано до ОСОБА_2 два види відповідальності за порушення зобов`язань, у вигляді пені та штрафів.

За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й теж саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. А також, передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов`язань, передбачених договором.

Отже, одночасне застосування штрафу і пені за одне й теж саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж саме порушення

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15).

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1 і 2 ч.1 ст.355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом 604,35 грн., по процентам за користування кредитом 2 232,45 грн. та штрафів такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.08.2012 у загальному розмірі 4 025 (чотири тисячі двадцять п`ять) грн. 90 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Житомирський апеляційний суд через Корольовський районний суд м.Житомира протягом місяця після його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський