Справа № 509/3518/13-ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Дорошко А.О.,

за участю: старшого державного виконавця Франчук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь скаргу
ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на дії державного виконавця,

зацікавлені особи: старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Франчук Марина Анатоліївна та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла зазначена скарга на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марини Анатоліївни при винесенні постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника від 24.01.2019 року у виконавчому провадженні №56355909.
Скаржник ОСОБА_2 через свого представника просить скасувати постанову в частині накладення арешту на майно боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
В обґрунтування наданої скарги скаржник посилається на те, що16 січня 2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області прийнято рішення по справі №509/3518/13-ц, яким частково задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін до договору, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 35 722,70 доларів США, судовий збір у сумі 1834 грн 53 коп.

10 травня 2018 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №56355909 про стягнення з ОСОБА_2 коштів у розмірі 35722,70 доларів США та судовий збір у сумі 1834.53 грн.

24 січня 2019 року в межах зазначеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Франчук М.А. винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, зокрема, проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Відповідно до п.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом.

При відкритті зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Франчук М.А. не перевірено, що з 29.01.2015 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військових частинах Збройних Сил України, які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької області.

Таким чином, порушуючи норми статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги п.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за наявності підстав для зупинення виконавчого провадження до моменту винесення Указу Президента України про закінчення особливого періоду в Україні або виключення військовослужбовців із списків особового складу військової частини, старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Франчук М.А., замість зупинення виконавчого провадження, 24.01.2019 року виносить постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Оскільки зазначені дії державного виконавця порушують права ОСОБА_2 , він вимушений звернутись до суду.

Скаржник ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою представника ОСОБА_1 . Представник ОСОБА_1 ,підтримавши свою скаргу у повному обсязі, звернулася до суду з заявою про проведення розгляду справи у її відсутність
Старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марина Анатоліївна в судовому засіданні скаргу не визнала, вважає її безпідставною та просить суд у її задоволенні відмовити.
Ознайомившись зі скаргою, заслухавши пояснення старшого державного виконавця, дослідивши надані суду належним чином посвідчені копії матеріалів виконавчого провадження та матеріали цивільної справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, зх. наступних підстав.
Як встановлено судом, 16 січня 2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області прийнято рішення по справі №509/3518/13-ц, яким частково задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін до договору, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 35 722,70 доларів США, судовий збір у сумі 1834 грн 53 коп.

10 травня 2018 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №56355909 про стягнення з ОСОБА_2 коштів у розмірі 35722,70 доларів США та судовий збір у сумі 1834.53 грн.

24 січня 2019 року в межах зазначеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Франчук М.А. винесено постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , який отримує дохід у ТОВ «Агенція охорони центр»,про арешт майна боржника,про арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках усіх діючих на території України банків, що належать боржнику.

На підставі прийнятих постанов старшим державним виконавцем Франчук М.А., було накладено арешт, зокрема, на кошти ОСОБА_2 , які містяться на рахунках, які є рахунками для виплати заробітної плати.
ОСОБА_2 призваний на військову службу по частковій мобілізації згідно Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/0215 та проходить військову службу, що підтверджується довідкою №1/348 від 26.03.2019 виданою військовим комісаром Овідіопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Щербіною С.
29.03.2019 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».
Ніякої відповіді на вказану заяву до першого судового засідання призначеного на 29.05.2019 року ОСОБА_2 та його представник не отримали.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Згідно із ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженим трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.
Згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:
у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданоїкримінальнимправопорушеннямабоіншимсуспільнонебезпечнимдіянням, - 50 відсотків;
за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець під час здійснення професійної діяльності керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.
Судовим розглядом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марини Анатоліївни накладено арешт на рахунки для виплати заробітної плати.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що внаслідок винесення державним виконавцем постанови про арешт усіх коштів на банківських рахунках ОСОБА_2 від 24.01.2019 року, було накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунку, який використовується останнім для отримання заробітної плати.
При цьому, на підставі вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є отриманою боржником заробітною платою, що суперечить положенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у даному випадку, із заробітної плати боржника може бути утримано її частину у розмірі 50 відсотків.
Крім того, відповідно до п.1 ч.1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, зокрема, проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу. Вказаний обов`язок державного виконавця сам по собі є підставою для зняття арешту з рахунків боржника на які він отримує заробітну плату та/або пенсію.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця та його постанова про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах) перелічених у ній банках належних боржнику та дії зі звернення стягнення на доходи боржника, які він отримує у вигляді заробітної плати у ТОВ «Агенція охорони центр» не відповідають в повній мірі вимогам закону, а тому, скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.
Суд відмовляє у задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марини Анатоліївни при винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника від 24.01.2019 року у виконавчому провадженні №56355909, оскільки дії державного виконавця щодо накладення арешту були неправомірними тільки в частині, що стосується накладення арешту на рахунок для виплати заробітної плати та накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах) ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «СІТІБАНК», ПАТ «БАНК ПІВДЕННИЙ», ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК», ПАТ «МТБ БАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «УКРСИББАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ПАТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ПАТ «МЕГАБАНК», ПАТ «Банк Січ».
Керуючись ст.ст.450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марини Анатоліївни з винесення постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у ТОВ «Агенція охорони», а також постанови про арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах) ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «СІТІБАНК», ПАТ «БАНК ПІВДЕННИЙ», ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК», ПАТ «МТБ БАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «УКРСИББАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ПАТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ПАТ «МЕГАБАНК», ПАТ «Банк Січ» від 24.01.2019 року у виконавчому провадженні №56355909.
Зобов`язати старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Франчук Марину Анатоліївну зупинити виконавче провадження №56355909 та зняти арешт з коштів ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), які містяться на рахунках ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «СІТІБАНК», ПАТ «БАНК ПІВДЕННИЙ», ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК», ПАТ «МТБ БАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «УКРСИББАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УКРСОЦБАНК», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ПАТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ПАТ «МЕГАБАНК», ПАТ «Банк Січ».
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повна ухвала складена 24.06.2019 року.

Суддя Бочаров А.І.