ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/15821/17

Провадження № 22ц/818/2000/19

Категорія: відшкодування шкоди

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія»

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року у складі судді Сенаторова В.М.,

у цивільній справі №640/15821/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2

про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

12.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути з ТдВ «МСК» невиплачене: страхове відшкодування у розмірі 40825 грн. 52 коп., вартість проведеної експертизи № 9435 від 21.08.2017 року - 2019 грн. 60 коп., вартість проведеної експертизи № 19141 від 28.12.2017 року 3575 грн. 00 коп., сплачений судовий збір 640 грн. 00 коп., оплату за надані юридичні послуги 5000 грн. 00 коп. а усього 52060 грн. 12 коп.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 31 травня 2017 року о 09 год. 00 хв. в м. Харкові на перехресті вул. Мар`їнської та Нетеченської набережної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілів Форд, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а їх власникам матеріальну шкоду.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 року ОСОБА_2 за вказаним фактом визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і він притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП відповідно до страхового полісу №АК/6989201 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія»(ТДВ «МСК»). Ліміт відповідальності страховика по вказаному полісу за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 0 грн.

Після ДТП позивач звернувся до ТДВ «МСК» з заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування. Після цього представником страховика було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу з метою визначення розміру матеріального збитку завданого позивачу ОСОБА_1 . Тоді ж було проведено огляд пошкодженого автомобіля експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, до якого позивач звернувся з метою незалежної оцінки розміру матеріального збитку завданого йому в результаті ДТП, на випадок якщо страховиком буде занижено розмір відшкодування.

ТДВ «МСК» було надіслано позивачу лист вих. №2165 від 30.08.2017 року про погодження розміру страхового відшкодування, згідно із яким страхова компанія визначила страхове відшкодування у розмірі 59174,78 грн.

На вказаний лист позивач повідомив ТДВ «МСК», що з сумою страхового відшкодування у розмірі 59174,78 грн., визначеною на підставі Звіту №45/08/17 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_3 , не погоджується та надав копію свого Висновку експертного авто - товарознавчого дослідження №9435 від 21.08.2017 року, проведеного ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого його автомобілю Ford Toumeo Connect, д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого під час ДТП 31.05.2017 року, складає 103151, 24 грн., а тому позивач просив виплатити страхове відшкодування з урахуванням Висновку ХНДІСЕ в межах ліміту відповідальності страховика.

Листом від 13.09.2017 року вих. № 2327 ТДВ «МСК» повідомила позивача про те, що визнає ДТПстраховим випадком і визначає страхове відшкодування в розмірі 59174,48 грн. яке було виплачено на рахунок позивача. Оскільки, вартість матеріального збитку завданого позивачу згідно Висновку експертного авто-товарознавчого дослідження ХНДІСЕ №9435 від 21.08.2017 року, складає 103151, 24 грн. то ТДВ «МСК» було частково виплачено страхову виплату у розмірі 59174,48 грн. а ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну обмежується 100 000 грн., то відповідно не відшкодованими позивачу залишаються: 100000 грн. - 59174,48 грн. = 40825,52 грн., які підлягають додатково стягненню з ТДВ «МСК».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Суд вирішив стягнути з Стягнути з ТДВ «МСК» на користь ОСОБА_1 невиплачене: страхове відшкодування у розмірі 40825 грн. 52 коп., вартість проведеної експертизи № 9435 від 21.08.2017 року - 2019 грн. 60 коп., вартість проведеної експертизи № 19141 від 28.12.2017 року 3575 грн. 00 коп. сплачений судовий збір 640 грн. 00 коп., оплату за надані юридичні послуги 5000 грн. 00 коп. а усього 52060 грн. 12 коп.

ТДВ «МСК»подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з ТДВ «МСК» на користь ОСОБА_1 28 365 гривень 94 коп. страхового відшкодування. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ТДВ «МСК»зазначає, що згідно висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи №633 в А 04.05.2018 року вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням ТЗ ФОРД, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням ПДВ становить 124 734,39 грн. Однак, під час первісного огляду ТЗ ФОРД, д.н.з. НОМЕР_4 - оцінювачем ОСОБА_3 , а також і у висновку експертного автотоварознавчого дослідження №9435 від 21.08.2017 с ХНДІСЕ ім М.С. Бокаріуса, здійсненого на замовлення позивача тим же самим експертом, що виконав висновок судової автотоварознавчої експертизи №633 не була зазначена заміна облицювання даху.

Пошкодження облицювання даху було виявлено при додатковому огляді і рамках судової автотоварознавчої експертизи №633 14.02.2018 року, тобто через дев`ять місяців після ДТП. Отже пошкодження облицювання цілком ймовірно могли бути одержані вже після ДТП 31.05.2017 року.

Проте суд вищевказані доводи відповідача не взяв до уваги, внаслідок чого спірне пошкодження вищевказаної деталі і вартість її заміни була врахована загальній сумі страхового відшкодування, що була стягнута.

Без врахування заміни облицювання даху з та робіт з її заміни (140 грн. вартість матеріального збитку становить 105 048,50 грн. з ПДВ (оскільки в калькуляції до висновку експертизи вказано ціни +20, також судовий експерт під час допиту зазначив про те, що розрахунок здійснений з урахуванням ПДВ).

Отже загальний розмір відшкодування підлягає зменшенню на суму ПДВ - 105048,50/1,2=87 540,42 грн. З урахуванням сплаченого відповідачем страхового відшкодування в досудовому порядку, його розмір має становити: 87540,42-59174,48=28365,94 грн.

Крім того, судом було безпідставно стягнуто 2019,60 грн. за проведення експертизи №9435 від 21.08.2017 року (автотоварознавчого дослідження). Вказане дослідження було проведено за власною ініціативою позивача до звернення до суду з відповідним позовом. Вказане дослідження не є висновком саме судового експерта (як передбачено ст.102 ЦПК України), отже до складу судових витрат вказана сума не може бути віднесена. Дослідження проведене не за ухвалою суду або органу досудового розслідування, особа, що склала дослідження, не була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 сплатив 5000,00 грн за надання професійної правничої допомоги. Товарний чек №01/1017 від 04.10.2017 року про сплату юридичних послуг не є належним доказом у розумінні статті 77 ЦПК України, який підтверджує оплату за її надання. До документів, які: свідчать про оплату гонорару або інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги відносяться: квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо.

Проте суд, з порушенням вищенаведених норм процесуального права, дійшов висновку про задоволення вартості наданих юридичних послуг (не правової допомоги). Крім того, юридичні послуги взагалі не входять до складу судових витрат відповідно ст. 79 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції вірно надано оцінку доказам по справі та прийнято законне рішення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначав, що експерт в судовому засіданні, під присягою, пояснив, що пошкодження даху відносяться до ДТП, що сталося 31.05.2017 p., що було встановлено під час огляду 14.02.2018 p., який проводився в присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника ТДВ «МСК» Сергієнко Е.О. Від учасників огляду жодних зауважень на момент огляду не надходило, всі погодилися, що пошкодження облицювання даху відноситься до пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 31.05.2017 p. Під час огляду пошкодженого транспортного засобу 07.06.2017 р., в рамках проведення автотоварознавчого дослідження №9435 від 21.08.2017 p., вказані пошкодження не були виявлені, проте було зазначено, що можливі додаткові пошкодження (дефекти), які на той момент встановити не було можливості (арк. 7 Висновку №9435 від 21.08.2017 p.).

Крім того, згідно Висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизу №633 від 04.05.2018 p., експерти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були попереджені про кримінальну відповідальність, огляд пошкодженого транспортного засобу як 07.06.2017р., так і 14.02.2018 р. проводився у присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника ТДВ «МСК» Сергієнко Е ОСОБА_10 (арк. 2 Висновку №633 від 04.05.2018 p.), на аркуші 9 Висновку експертом зазначено «4. Усі пошкодження вказані в Таблиці №1, встановлені під час огляду, отримані у результаті ДТП(31.05.2017)», в т.ч. пошкодження облицювання даху (арк. 8 Висновку №633 від 04.05.2018 p.).

Відтак, Висновок комісійної судової автотоварознавчої експертизи №633 від 04.05.2018 р. проведеної ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, згідно якого величина матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Ford Tourneo Connect, д.н. НОМЕР_2 , у результаті ДТП) складає 124 734, 39 грн., є об`єктивним, належним та допустимим доказом, який обґрунтовано було взято за основу при вирішенні справи судом першої інстанції.

Крім того, посилання скаржника про незастосування судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ також не заслуговують на увагу, оскільки під час судового засідання 29.11.2018 р. судом було встановлено, що навіть за вирахуванням суми ПДВ з вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, розмір страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності страховика встановлений у розмірі 100 000 грн. Зазначене підтверджується такими розрахунками: 124734,39 х 0.166667 = 103945.33 грн. - сума відшкодування без ПДВ.; 103945,33 х 20% = 20789,06 грн. - сума ПДВ; 103945,33 + 20789,06 = 124734,39 - сума відшкодування з ПДВ.

Таким чином, оскільки вартість матеріального збитку завданого позивачу навіть без врахування ПДВ перевищує ліміт відповідальності відповідача, то судом було абсолютно правильно стягнуто 40825,52 грн. невиплаченого страхового відшкодування.

Крім того, проведення експертного автотоварознавчого дослідження у ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса здійснювалося з метою визначення об`єктивного розміру матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля належного позивачу, та подальше його використання при подачі позову до суду було зумовлене тим, що ТДВ «МСК», як страховик не виконав своїх зобов`язань передбачених Законом належним чином. Зокрема, відповідач незважаючи на незгоду позивача із Звітом №45/08/17, складеним ФОП ОСОБА_3 . Тому, витрати понесенні позивачем для проведення незалежної та об`єктивної оцінки матеріального збитку, які складаються із 2019,60 грн. - послуги ХНДІСЕ, підлягають стягненню на користь позивача.

Також помилковим є посилання в апеляційній скарзі на те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати підтверджуються наданими до початку розгляду справи суду документами, а саме: Договором про надання правової допомоги укладеним між ТОВ «ЮК Міжнародний правовий захист» та ОСОБА_11 від 04.10.2017 p.. Додатковою угодою до договору від 04.10.2017 p., Довіреністю від 04.10.2017 p., Товарним чеком №01/1017 від 04.10.2017р.. довідкою про виконану роботу від 14.11.2017 p., Розрахунком вартості наданої правової допомоги від 14.11.2017 p., Наказом про встановлення розміру вартості правової допомоги №17ц від 03.01.2017 p., Актом прийому-передачі послуг від 14.11.2017р.

Апелянт вказує, що матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_11 витрат на правову допомогу, а Товарний чек №01/1017, вважає неналежним доказом. Проте, згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Таке ж, визначення розрахункового документ міститься і в п.З «Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги)», затв. Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. №547.

Таким чином, Товарний чек №01/1017 на суму 5000 грн. підтверджує факт оплати за надання послуг, і в сукупності із іншими документами наданими до суду на підтвердження договірних відносин з надання правової допомоги та розрахунку її вартості, є належними та допустимими доказами по справі.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним доказом, що посвідчує дійсну оцінену шкоду є висновок комісійної судової автознавчої експертизи № 633 від 04.05.2018 року де визначено величину матеріального збитку власнику автомобіля «Форд» - 124734 грн. 39 коп., та з урахуванням ліміту відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну згідно страхового полісу у розмірі 00 000 грн. та виплаченої вже ТДВ «МСК» суми відшкодування у розмірі 59174,48 грн., то відповідачу необхідно сплатити 40825,52 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого.

При цьому Розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судовим розглядом встановлено, що 31 травня 2017 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілів Форд, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_3

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 року ОСОБА_2 за вказаним фактом визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і він притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а. с. 10)

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП відповідно до страхового полісу №АК/6989201 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія»(ТДВ «МСК»). Ліміт відповідальності страховика по вказаному полісу за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн., франшиза - 0 грн. (а. с. 12)

Відповідно до ст. 36 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» комісія ТДВ « Міжнародна страхова компанія» визнала зазначену подію страховим випадком і визначила страхове відшкодування у розмірі 59174 грн. 48 коп. (а. с. 14 )

При розрахунку відшкодування у розмірі 59174 грн. 48 коп., страхова компанія виходила з Звіту № 45/08/17 від 07.06.2017 року, проведеного ФОП ОСОБА_3 ,, який встановив, що відновлюваний ремонт з урахуванням фізичного зносу наданого автомобіля Форд, належного позивачу, складає 71009 грн. 38 коп. (а. с. 18)

ТДВ «МСК» на користь ОСОБА_1 було сплачено 59 174 грн. 48 коп., проти даного факту позивач не заперечував.

З метою проведення об`єктивного, повного та всебічного дослідження розміру завданого збитку, ОСОБА_1 звернувся до судового эксперта Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Як вбачається зі змісту висновку експертного авто - товарознавчого дослідження № 9435 від 21.08.2017 року розмір матеріальної шкоди автомобіля Форд складає 103151 грн. 24 коп.(а. с. 24-36)

Під час розгляду справи за клопотанням ОСОБА_1 , була призначена комісійна судова авто - товарознавча експертиза.

Згідно висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 633 від 04.05.2018 року величина матеріального збитку власнику автомобіля «Форд» складає 124 734 грн. 39 коп. (а.с. 87-113)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що належним і достовірним доказом, який визначає дійсний розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку, є висновок комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 633 від 04.05.2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена в розмірі 124 734 грн. 39 коп.

Розмір страхової виплати, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7723699.

При цьому страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (стаття 988 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для

повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ).

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, як і відсутні відомості про те, чи здійснена позивачем оплата вартості відновлювального ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником податку (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 185/11374/15-ц, провадження № 61-35235св18).

За таких обставин колегія суддів вважає, що сума, яка відповідає розміру оціненої шкоди, а вона визначена у Висновку № 633 від 04.05.2018 року, має бути зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ, з урахуванням ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну,франшизи та вже сплачених 59174,48 грн.

Таким чином, страховиком не відшкодовано суму страхового відшкодування в розмірі 40 825 грн 52 коп. ((124 734,39 20% ПДВ = 103 942 грн. 33 коп.) З урахуванням встановленого ліміту відповідальності страховика 100 000 грн. 59 174,48 грн. = 40 825 грн. 52 коп.), а тому обов`язок з відшкодування цієї суми страхового відшкодування покладається на страховика.

Крім того, колегія суддів вважає, що понесені ОСОБА_1 і документально підтверджені витрати на провадження дослідження і надання Висновку № 9435 від 21.08.2017 рокув розмірі 2019 грн. 60 коп. підлягають стягненню саме зі страхової компанії, оскільки фактично страхова компанія є замовником неякісно складених звітів про оцінку майна, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до ХНДІСЕ ім. Засл. проф..М.С. Бокаріуса для проведення дослідження, що призвело до збитків позивача, обумовлених необхідністю захисту порушеного відповідачем права на отримання належного страхового відшкодування.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача оплати за надані юридичні послуги, оскільки як вірно зазначено в апеляційній скарзі ТДВ «МСК», що наданий позивачем копія товарного чеку №01/1017 від 04.10.2017 року про сплату юридичних послуг не є належним доказом, який підтверджує сплату за надані послуги. До документів, які: свідчать про оплату гонорару або інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги відносяться: квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених п.п. 3, 4 ст.376 ЦПК України підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить стягнути з ТДВ «МСК» судові витрати, понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи у розмірі 2000 грн. До відзиву на апеляційну скаргу додано договір про правову допомогу від 19.07.2018 року, додаткова угода від 22.05.2019 року до договору про надання правової допомоги від 19.07.2018 року, акт про надану правову допомогу № 1 з описом наданих послуг, квитанція від 22.05.2019 року про отримання адвокатом коштів.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

ОСОБА_1 надано опис наданих адвокатом послуг під час перегляду справи в апеляційному порядку, гонорар адвоката визначений додатковою угодою до договору про надання правової допомоги, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 відшкодування оплати за надані юридичні послуги у суді першої інстанції у сумі 5000 грн. 00 коп скасувати і постановити нове, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 (витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 2000 гривень надану на стадії апеляційного перегляду справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25 червня 2019 року

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина