Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 4с/824/6/2019

провадження № 61-13804ав19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

за участю секретаря судового засідання - Мозгового В. В.,

учасники справи:

заявник - Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю,

особа, дії та рішення якої оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Білан Світлана Володимирівна,

стягувач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року у складі судді Шкоріної О. І. у справі за скаргою Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни у виконавчому провадженні № 59118130,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У травні 2019 року Фірма «Т. М.М .» - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, фірма) звернулась до Київського апеляційного суду зі скаргою, яку надалі уточнила, на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан С. В. у виконавчому провадженні № 59118130.

На обґрунтування скарги посилалася на таке. Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року вжито заходів забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан С. В. від 15 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59118130 з примусового виконання ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, на підставі якої того ж дня накладено арешт на майно та кошти Фірми «Т.М.М.» - ТОВ у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868,68 євро (на нерухоме майно та на грошові кошти фірми, що знаходяться у банківських установах на рахунках). Постанови винесені з порушенням статей 4, 5, 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та з перевищенням власних повноважень приватного виконавця, його упередженості щодо Фірми «Т.М.М.» - ТОВ. Ухвала Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року не відповідає вимогам частин першої та другої статті 4 Закону № 1404-VIII щодо оформлення виконавчого документа, оскільки в ній зазначено два боржника: Фірма «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_2 та не вказано, що обов`язок є солідарним, також ухвала суду не містить прізвища, імені та по батькові особи, яка його видала. Приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця. Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру приватних виконавців від 24 травня 2019 року № 0524 приватний виконавець Білан С. В. має укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності на суму 200 000 000 грн, а сума стягнення за виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження, складає 7 097 868, 68 євро, що на дату відкриття виконавчого провадження, за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 208 464 403,13 грн, тобто перевищує розмір страхової суми. Отже, у приватного виконавця відсутні підстави для прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження. Також заявник посилався на те, що приватним виконавцем у порушення пункту 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII незаконно вчинені виконавчі дії у виконавчому провадженні № 59118130 щодо накладення арешту на всі рахунки Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, в тому числі й ті, які призначені для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам, податків, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. 10 червня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду скасовано заходи забезпечення виконання рішення, ухвала набрала законної сили з моменту її підписання, у зв`язку з чим фірма звернулась до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження. У порушення положень пункту 5 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII приватний виконавець, отримавши ухвалу суду від 10 червня 2019 року, її не виконала.

Заявник просив: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Білан С. В. від 15 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59118130; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан С. В. щодо накладення арешту на всі рахунки Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, в тому числі на ті, які призначені для виплати заробітної плати та податків, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15 травня 2019 року у виконавчому провадженні №59118130.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року у задоволенні скарги Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан С. В. у виконавчому провадженні № 59118130 відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване тим, що ухвала Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року є виконавчим документом з відповідними реквізитами. Приймаючи постанову про арешт коштів боржника, приватний виконавець діяв у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом у частині накладення арешту на грошові кошти боржника Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що знаходяться у банківських установах, а на рахунки зі спеціальним режимом використання приватний виконавець арешт не накладав.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

У липні 2019 року Фірма «Т.М.М.» - ТОВ подала до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року як помилкову й необґрунтовану та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року не відповідає вимогам частин першої та другої статті 4 Закону № 1404-VIII, оскільки в ухвалі зазначено два боржники: Фірма «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_2 , і не зазначено, що обов`язок є солідарним, а також в ухвалі не зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, яка його видала, що не відповідає вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII. Крім того, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця. Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру приватних виконавців від 24 травня 2019 року № 0524 приватний виконавець Білан С. В. має укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності на суму 200 000 000 грн, а сума стягнення за виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження, 7 097 868,68 євро, що на дату відкриття виконавчого провадження за курсом НБУ становить 208 464 403,13 грн, що перевищує розмір страхової суми. Київський апеляційний суд зазначаючи, що ухвала про забезпечення виконання рішення третейського суду прирівнюється до рішень немайнового характеру, послався на статтю 26 Закону № 1404-VIII, яка регулює сплату авансових внесків, а не визначає до якого рішення відноситься ухвала про забезпечення, а тому висновок суду в цій частині є неправильним. Також зазначає, що приватний виконавець вчинив неправомірні дії щодо накладення арешту на всі рахунки фірми, в тому числі і ті рахунки, які призначені для виплати заробітної плати, сплати податків. Суд, відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині, взяв до уваги недостовірні та неналежні докази, оскільки лист Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не підтверджує відсутність арешту на рахунках, які призначенні для виплати заробітної плати та податків, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. Крім цього, ухвалою Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року скасовано заходи забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», вжиті на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року. Фірма звернулася до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження № 59118130 та зняття всіх арештів, проте приватний виконавець цих дій не вчинила, а суд, відмовляючи у задоволенні скарги в цій частині, не надав належної оцінки вказаним обставинам, зазначивши, що вони не підлягають встановленню у цій справі, що є протиправним.

У серпні 2019 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан С. В. та від АТ «Укрсоцбанк» надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, а ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року залишити без змін. Вважають, що дії та рішення приватного виконавця відповідають нормам Закону № 1404-VIII, спрямовані на виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судом встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 травня 2019 року про виправлення описки, заяву АТ «Укрсоцбанк» про забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено. Накладено арешт, у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868,68 євро, на нерухоме майно, що належить на праві власності Фірмі «Т.М.М.» - ТОВ, а саме: - нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 6, терасу (групи приміщень № 249) - офіс, загальною площею 326,00 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; - нежилі приміщення з № 1 до № 26 (групи приміщень № 246) ( в літ. А), загальною площею 442,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; - нежилі приміщення № 247, загальною площею 179,40 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; - нежиле приміщення № 243 , загальною площею 2910,10 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Накладено арешт, у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7097868, 68 євро, на грошові кошти Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали. Накладено арешт, у межах стягнутої рішенням третейського суду суми 7 097 868, 68 євро, на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали.

15 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Білан С. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59118130 щодо примусового виконання ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року (т. 1, а. с. 5-6) та постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках (зазначено рахунки) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти та рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику Фірма «Т.М.М.» - ТОВ у межах стягнутої рішенням третейського суду суми 7 097 868,68 євро (т. 1, а. с. 43-48).

Предметом оскарження у цій справі є указані постанова про відкриття виконавчого провадження та дії й постанова приватного виконавця про арешт коштів Фірми «Т.М.М.» - ТОВ.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, в тому числі таких виконавчих документів як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року про забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року вбачається, що вона постановлена на підставі статей 149, 150 ЦПК України в порядку забезпечення позову (глава 10 «Забезпечення позову» ЦПК України).

Отже, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа згідно з нормами Закону № 1404-VIII, а тому доводи заявника, що ухвала суду не є виконавчим документом, є необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу і доводи заявника про те, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа, який за змістом не відповідає вимогам Закону № 1404-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника-фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

В ухвалі Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, яка відповідно до закону є виконавчим документом, зазначено необхідні відомості, передбачені пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII, зокрема дата її видачі, назва документа, найменування установи - Київський апеляційний суд та посадових осіб, які підписали ухвалу: суддя Головачов Я. В. та секретар Сиченко К. О.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1404-VIII у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

З аналізу зазначеної норми випливає, що ці вимоги стосуються виконавчого документа, на підставі якого проводиться виконання рішення (стягнення), однак ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року вжито заходи забезпечення виконання рішення, передбачені пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України, які не передбачають обов`язку боржників вчинити на користь позивача будь-яких дії.

З наведених підстав відхиляються доводи заявника про те, що при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець Білан С. В. не звернула уваги, що в ухвалі апеляційного суду зазначено не одного боржника, а двох, яким є також ОСОБА_2 .

Отже, Верховний Суд погоджується з висновком Київського апеляційного суду про відсутність підстав вважати, що зазначена ухвала апеляційного суду як виконавчий документ не відповідає вимогам пункту 1 частини першої та другої статті 4 Закону № 1404-VIII.

Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи заявника про те, що виконуючи ухвалу Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, приватний виконавець діяла поза межами своїх повноважень.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця має становити 10 відсотків загальної суми стягнення за виконавчими документами, що перебувають на виконанні у приватного виконавця протягом року, але не менше 1 тисячі мінімальних розмірів заробітної плати станом на початок відповідного календарного року. Приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 5 Закону № 1404-VIII державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Згідно зі змістом зазначеної норми вимоги щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця поширюються тільки на випадки виконання виконавчих документів про стягнення коштів. Проте ухвала Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року про накладення арешту на майно та кошти не є виконавчим документом про стягнення коштів, отже, приватний виконавець Білан С. В. діяла в межах своїх повноважень.

Заявник посилається на незаконність дій та рішення приватного виконавця з накладення арешту коштів Фірми «Т.М.М.» - ТОВ.

Оцінюючи ці доводи, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» одним з принципів діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є принцип обов`язковості виконання рішень.

Тому за змістом указаних норм, а також норм Закону № 1404-VIII приватний виконавець не мала підстав не виконувати ухвалу суду в частині накладення арешту на грошові кошти Фірми «Т.М.М.» - ТОВ у відповідних межах. У вказаному питанні приватний виконавець дискреційними повноваженнями не володіє. Фірма «Т.М.М.» - ТОВне реалізувала право на оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, а тому оскарження дій та рішення приватного виконавця, спрямованих на виконання указаної ухвали, є необгрунтованим.

У постанові про арешт коштів боржника від 15 травня 2019 року приватний виконавець Білан С . В., накладаючи арешт на грошові коштиФірми «Т.М.М.» - ТОВ, обмежила його певною сумою та вказала, що він не поширюється на кошти, що містяться на рахунках, накладення арешту або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно доводи заявника про те, що приватний виконавець наклав арешт на рахунки, призначені для виплати заробітної плати, сплати податків, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги також стосуються неправомірних дій чи бездіяльності приватного виконавця Білан С. В. на стадії реалізації постанови про накладення арешту на кошти Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, проте вказане виходить за межі предмета скарги у цій справі.

З огляду на передбачені статтею 367 ЦПК України межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу доводи, зазначені заявником у відповіді на відзиви та у запереченнях, які зводяться до незгоди з ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, яка не є предметом оскарження, та власного тлумачення законодавства.

Не заслуговує на увагу клопотання представника заявника ОСОБА_4 про застосування заходів процесуального впливу до представника стягувача ОСОБА_5 щодо зловживання ним процесуальними правами. З огляду на реалізацію учасником справи процесуальних прав, визначених цивільним процесуальним законом, відсутні підстави оцінювати поведінку представника стягувача як зловживання процесуальними правами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскарженої ухвали - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2019 року.

Судді: В. В. Яремко

І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник