Постанова

Іменем України

04 липня 2019 року

місто Київ

справа № 661/1308/16-ц

провадження № 61-48631св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у складі судді Бездрабко В. О.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ «ПРИВАТБАНК», банк) у квітні 2016 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Судом стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2007 року № HEN0GA00000024 в розмірі 35 751, 77 дол. США, що еквівалентно 918 094, 56 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 17 688, 55 дол. США, що еквівалентно 461 671, 16 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 10 629, 36 дол. США, що еквівалентно 277 426, 30 грн, заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 2 137, 01 дол. США, що еквівалентно 55 775, 96 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 5 296, 85 дол. США, що еквівалентно 123 221, 14 грн, що утворилася станом на 04 квітня 2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 15 листопада 2018 року звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою від 15 листопада 2018 року на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року.

Суд, апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, застосував правила частини другої статті 358 ЦПК України, чинної на час подання апеляційної скарги. Апеляційний суд відхилив доводи заявника про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з тих підстав, що представник відповідачів була присутня під час проголошення рішення судом першої інстанції, заявнику було відомо про розгляд справи у суді першої інстанції, наявність обставин пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили відповідачем не доведена.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційні скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку у грудні 2018 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Заявник зазначає, що апеляційний суд зобов`язаний був залишити без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 для наведення інших підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Також заявник зазначає, що правила частини другої статті 358 ЦПК України не підлягали застосуванню судом апеляційної інстанції, на обґрунтування чого послалася на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 369/8537/15-ц (провадження № 61-25773св18) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 566/1460/14-ц (провадження

№ 61-38188св18). Також ОСОБА_2 зазначає, що ухвала апеляційного суду постановлена неповноважним складом суду, зокрема одноособово суддею-доповідачем, а не колегією у складі трьох суддів відповідно до вимог статті 358 ЦПК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

За змістом правила частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 263 ЦПК України, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

В оцінці доводів касаційної скарги щодо застосування правил частини другої статті 358 ЦПК України Верховний Суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18), відповідно до якого згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

У зв`язку з наведеним Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відійти від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі

№ 369/8537/15-ц (провадження № 61-25773св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 635/8219/15-ц (провадження № 61-35336св18), згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України (чинної на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами, тому судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права.

При цьому ОСОБА_2 знала про існування рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року. Як встановлено апеляційним судом, під час розгляду справи судом першої інстанції від імені та в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяла адвокат Краснова Ірина Володимирівна, яка подавала письмові заперечення та клопотання, була присутня в судових засіданнях та давала пояснення по суті заявлених позовних вимог. Представник відповідачів була присутня в судовому засіданні 03 лютого 2017 року під час проголошення оскаржуваного рішення та їй було роз`яснено порядок та строк його апеляційного оскарження. Копію судового рішення адвокат Краснова І. В., згідно з розпискою про вручення, отримала 06 лютого 2017 року (а. с. 132), а відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 10 лютого 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а .с. 137).

Проте, лише 15 листопада 2018 року, тобто через рік та дев`ять місяців з часу ухвалення та отримання заявником рішення суду першої інстанції, воно було оскаржено до апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не залишив апеляційну скаргу без руху для наведення заявником інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження Верховний Суд також відхиляє, оскільки статтею 358 ЦПК України не передбачено такого обов`язку суду. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд перевірив наявність випадків, за яких можливе відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, поданою зі спливом одного року з дня складення повного тексту судового рішення, та не встановив таких підстав.

Доводи про постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження неналежним складом суду Верховний Суд також відхиляє, оскільки частина друга статті 358 ЦПК України не передбачає постановлення таких ухвал судом у складі колегії трьох суддів.

Верховний Суд встановив, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки обставин справи і висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко