Номер провадження: 22-ц/813/6877/19
Номер справи місцевого суду: 509/760/19
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року (одноособово суддяі Бочаров А.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: професійна спілка робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ, про визнання протиправними та скасування актів роботодавця (окремого доручення про здійснення заходів про виключення служб зі штатних розкладів та наказу про зміни в організації праці),

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

20.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі-ДП АМПУ), третя особа: професійна спілка робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ (далі-Профспілка) і просив: визнати протиправним та скасувати окреме доручення в.о. голови ДП УМПУ від № 131 від 08.10.2018 року; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 року про зміни в організації праці.

Позов обґрунтовано наступним.

18.10.2018 року в.о. голови ДП АМПУ видав окреме доручення № 131, яким доручив начальникам адміністрацій морських портів ДП АМПУ забезпечити, зокрема, здійснення заходів щодо виключення служби капітанів морських портів з організаційних структур та штатних розписів філій та низки заходів на реалізацію цього доручення.

22.10.2018 року начальником Іллічівської філії ДП АМПУ видано наказ № 285 про ліквідацію в Іллічівській філії ДП АМПУ структурного підрозділу «Служба капітана морського порту» з усіма структурними одиницями, робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис та проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників цього структурного підрозділу на виконання наказу № 285.

15.11.2018 року Іллічівська філія ДП АМПУ повідомила позивача ОСОБА_1 , як працівника служби капітана морського порту про майбутнє вивільнення у зв`язку зі скороченням посад.

Посилаючись на те, що позов випливає з трудових правовідносин, окреме доручення № 131 від 18.10.2018 року і наказ № 285 від 22.10.2018 року прийняті всупереч Кодексу торговельного мореплавства України, Закону України «Про морські порти України», Статуту ДП АМПУ та є такими, що спрямовані на його незаконне звільнення, ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

В суді першої інстанції представник позивача позов підтримав, представник відповідача заперечував проти позову, представник третьої особи просив про задоволення позову.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.06.2019 року позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував: окреме доручення в.о. ДП АМПУ № 131 від 18.10.2018 року; наказ начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 року про зміни в організації праці. Суд стягнув з ДП АМПУ на користь позивача ОСОБА_1 - 1152,60 гривень судових витрат і скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.02.2019 року.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ДП АМПУ не погодилось із рішенням суду від 18.06.2019 року і в особі представника подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника зазначає:

ДП АПМУ у відзиві на позовну заяву зазначало та окремо наголошувало на тому, що функція забезпечення безпеки мореплавства покладена законодавством на ДП АМПУ, а функція нагляду за безпекою мореплавства законодавством покладається на капітанів та служби капітанів морських портів, які на даний час (відповідно до внесених наказом МІУ № 354 від 06.08.2018 змін до Положення про капітана) входять до складу Морської адміністрації та відповідно виконують її накази та доручення.

Тому не є можливим існування в складі ДП АМПУ посад капітанів та служб капітанів морських портів, оскільки функцію нагляду за дотриманням законодавства і правил мореплавства здійснює капітан морського порту, як індивідуально-визначена особа, яка на даний час, відповідно до вищезазначених положень законодавства, входить до складу Морської адміністрації.

Суд, відмовляючи ДП АМПУ у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, зробив висновок, що документально підтверджено ознайомлення позивача із наказом начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 саме 04.01.2019.

ДП АМПУ у заяві про застосування строків позовної давності зазначав, що позивач ознайомлений з Попередженням про наступне вивільнення від 26.10.2018 № 733/15-05.3-22 з повідомленням про причини його вивільнення, проте, у зв`язку з його відмовою підписати його, 15.11.2018 троє працівників філії своїми підписами зафіксували таку відмову.

Сам позивач визнав факт того, що його ознайомлено із наказом начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 року та окремим дорученням в. о. голови ДП АМПУ № 131 від 18.10.2018.

Оскільки позивач визнав цей факт, суд безпідставно не задовольнив заяву ДП АМПУ про застосування строків позовної давності.

Відповідно до окремого доручення в.о. голови ДП АМПУ від 18.10.2018 № 131, начальникам адміністрацій морських портів України було доручено забезпечити здійснення заходів з приведення організаційних структур та штатних розписів до вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 27.03.2013 № 190.

Тому висновок суду, що відповідачем не надано доказів щодо передоручення повноважень на виключення служби капітана порту з організаційної структури та штатного розпису не відповідає обставинам справи.

Згідно із ч. 3 ст. 15 Закону України «Про морські порти України», керівник адміністрації морського порту (начальник морського порту) призначається на посаду та звільняється з посади центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, за поданням голови адміністрації морських портів України. Керівник адміністрації морського порту (начальник морського порту) діє на підставі положення про адміністрацію морського порту, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Відповідно до п. 5.7 Положення про Іллічівську філії ДП АМПУ, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.04.2014 № 184, начальник Філії самостійно встановлює чисельність працівників та затверджує штатний розпис, у зв`язку з чим керівник Іллічівської філії ДП АМПУ, видаючи наказ № 285 від 22.10.2018 року, діяв в межах свої повноважень.

Відповідно до висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року в справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17), - оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, є неналежним способом захисту.

Не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, при цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення.

Між тим, позивача не звільнено з роботи, а отже, у позивача відсутні підстави для оскарження окремого доручення виконуючого обов`язки голови ДП АМПУ № 131 від 18.10.2018 та наказу начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 року про зміни в організації праці.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач не скористався правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

Третя особа представник Профспілки у відзиві на скаргу просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи:

Апелянт у скарзі безпідставно посилається на Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту в редакції, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України № 266 від 18.04.2019 року, оскільки оскаржувані акти роботодавця прийняті у 2018 році, тобто до прийняття Положення.

Пунктом 1.1. Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту в редакції що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень роботодавця.

(від 06.08.2018 року) чітко та беззаперечно встановлювалось, що Положення встановлює порядок діяльності капітана морського порту та служби капітана морського порту в частині здійснення ними нагляду та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях.

Вказану норму відповідач навмисно «забуває» та не наводить суду апеляційної інстанції, вводячи суд в оману щодо фактичних обставин справи та обов`язків ДП АМПУ, покладених на нього законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 ГК України, підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту.

В статуті ДП АМПУ, в редакції, затвердженій наказом Міністерства інфраструктури України від 25.03.2016 року № 119, а також в статуті в редакції, затвердженій наказом Міністерства інфраструктури України від 02.04.2018 року № 149 абзацом 1 пункту 2.2. статуту встановлено, що предметом діяльності підприємства є організація та забезпечення безпеки мореплавства в межах акваторії морського порту.

Отже, забезпечення безпеки мореплавства є прямим обов`язком відповідача згідно закону, а рішення щодо ліквідації структурного підрозділу, який здійснює забезпечення безпеки мореплавства є протиправним.

Попередження про наступне вивільнення № 733/15-05.3-22 від 26.10.2018 року, не містить копії наказу начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 року, не містить інформації щодо його змісту, обґрунтування прийняття наказу та підстав щодо посилання апелянта на строки позовної давності.

Позивач в позові зазначив, що 15.11.2018 його «було повідомлено про майбутнє вивільнення», тобто в усній формі позивача проінформували про те, що його буде звільнено, але, а ні наказ, а ні окреме доручення не були надані, не були проголошені, їх зміст позивачу не доводився.

Безпосередньо окреме доручення № 131 та наказ № 285 були отримані позивачем лише 04.01.2019 року і всі ці питання в повному обсязі були досліджені судом першої інстанції та підтверджені належними й допустимими доказами по справі.

Посилання апелянта на постанову по справі № 755/3495/16-ц є недоречним та безпідставним, адже в зазначеній справі йде мова саме про захист прав та інтересів вже звільненого працівника, про що Верховний Суд і зазначив, а саме, що «судом повинно бути з`ясовано питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника та обрано засіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивача».

У постанові по справі № 755/3495/16- ц, на яку посилається апелянт, не містяться висновки щодо застосування ч. 1 ст. 65 ГК України, якою визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Суд першої інстанції у повному обсязі обґрунтував належність обраного способу захисту, зазначивши, що ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Матеріально-правові способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

18.10.2018 року в.о. голови ДП АМПУ видав окреме доручення № 131, яким доручив начальникам адміністрацій морських портів ДП АМПУ забезпечити, зокрема, здійснення заходів щодо виключення служби капітанів морських портів з організаційних структур та штатних розписів філій та низки заходів на реалізацію цього доручення (а.с.5,6).

22.10.2018 року начальником Іллічівської філії ДП АМПУ видано наказ № 285 про ліквідацію в Іллічівській філії ДП АМПУ структурного підрозділу «Служба капітана морського порту» з усіма структурними одиницями, робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис та проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників цього структурного підрозділу на виконання наказу № 285 (а.с.7,8).

15.11.2018 року Іллічівська філія ДП АМПУ повідомила позивача ОСОБА_1 , як працівника служби капітана морського порту, про його майбутнє вивільнення у зв`язку зі скороченням посад (а.с.106).

04.01.2019 року Іллічівська філія ДП АМПУ звернулась до Профспілки із поданням на дачу згоди звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.9,10).

20.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про визнання протиправними та скасування актів роботодавця: окремого доручення № 131 від 18.10.2018 року і наказу № 285 від 22.10.2018 року, посилаючись на те, що позов випливає з трудових правовідносин (а.с.2-4).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.02.2019 року, за заявою позивача, вжиті заходи забезпечення позову (а.с.43-46,50).

Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання незаконними актів юридичної особи, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про морські порти України», Кодексом торговельного мореплавства України, Законом України «Про морські порти України», Положенням про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України 27.03.2013 № 190 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.04.2013 за № 632/23164.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позов є обґрунтованим і доведеним, право позивача є порушеним і підлягає захисту у спосіб, який обрав позивач (а.с.160-183).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у випадках, передбачених законом.

Підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ст. 64 ч.3 ГК України).

Організація судноплавства в акваторії морського порту здійснюється на основі розподілу функцій забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства (ст. 14 Закону України «Про морські порти України»).

Нагляд за мореплавством у морському порту здійснюється капітаном морського порту, який очолює службу капітана морського порту. Повноваження, порядок призначення та інші питання щодо функціонування капітана морського порту, служби капітана морського порту визначаються Кодексом торговельного мореплавства України.

Безпека мореплавства в акваторії морського порту забезпечується адміністрацією морських портів України, власниками морських терміналів і гідротехнічних споруд, судновласниками, іншими суб`єктами господарювання, що провадять свою діяльність у морському порту, відповідно до законодавства і правил, визначених обов`язковими постановами по порту.

Статтею 74 Кодексу торговельного мореплавства України передбачені аналогічні положення про те, що організація та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту покладаються на адміністрацію морських портів України.

Відповідно до ст. 75 Кодексу торговельного мореплавства України» державний нагляд за безпекою мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях здійснюється капітаном морського порту.

Державний нагляд за безпекою мореплавства у морських терміналах, розташованих у межах територій та акваторій, відокремлених від основної території та акваторії відповідного морського порту, здійснює окремий підрозділ служби капітана морського порту.

Капітан морського порту та служба капітана морського порту діють на підставі положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Наказом Міністерства інфраструктури України 27.03.2013 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.04.2013 за № 632/23164, затверджено Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту (далі - Положення про капітана).

Відповідно до п. 1.1 Положення про капітана в редакції, що діяла до 06.08.2018 року, капітан морського порту очолює службу капітана морського порту, яка входить до складу ДП АМПУ.

Основними повноваженнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському і річковому транспорті, зокрема, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на морському транспорті та в морських портах, надання адміністративних послуг у сфері морського транспорту, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 13 Закону України «Про морські порти»).

Наказом Міністерства інфраструктури України від 06.08.2018 № 354 «Про зміни до деяких наказів Міністерства транспорту України, Міністерства транспорту та зв`язку України та Міністерства інфраструктури України» внесені зміни до Положення про капітана та слова «Укртрансбезпека», «адміністрація морських портів» у всіх відмінках замінено словами «Морська адміністрація» у відповідних відмінках.

Капітан морського порту керує службою капітана морського порту, яка входить до складу Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація). Капітан морського порту підпорядковується Голові Морської адміністрації

Служба є самостійним структурним підрозділом Морської адміністрації, що забезпечує державний нагляд (контроль) за безпекою мореплавства, в тому числі у морських терміналах, розташованих у межах територій та акваторій, відокремлених від основної території та акваторії відповідного морського порту, відповідно до статті 75 Кодексу торговельного мореплавства України.

Відповідно до п. 5.7 Положення про Іллічівську філії ДП АМПУ, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.04.2014 № 184, начальник Філії самостійно встановлює чисельність працівників та затверджує штатний розпис.

Зважаючи на те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, в.о. голови ДП АМПУ, як керівник підприємства, 18.10.2018 року видав окреме доручення № 131, в межах своїх повноважень.

22.10.2018 року начальник Іллічівської філії ДП АМПУ також видав наказ № 285 про ліквідацію в Іллічівській філії ДП АМПУ структурного підрозділу «Служба капітана морського порту» у межах своїх повноважень.

Оскарження ОСОБА_1 рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не ґрунтується на законі, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.

КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення.

Трудові спори розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст.221 ч.1 КЗпП України).

Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи (ст. 232 ч.1 п.2 КЗпП України).

ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, може оспорити у суді саме правомірність його звільнення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника ДП АМПУ у скарзі про обрання позивачем неналежного способу захисту заслуговують на увагу і є підставою для відмову у позові за необґрунтованістю позовних вимог.

Доводи відповідача про пропуск строку для звернення до суду за захистом порушеного права не приймаються до уваги, оскільки строком позовної давності захищається порушене право, а судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Доводи представника третьої особи у скарзі про те, що: попередження позивача про наступне вивільнення позивач отримав лише 04.01.2019 року; апелянт недоречно посилається на постанову Верховного Суду у справі № 755/2495/16-ц; суд першої інстанції правильно обґрунтував належність обраного способу захисту порушеного права, - не заслуговують на увагу.

Не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.

Правом позивача залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення.

Питання попередження позивача про наступне вивільнення стосується вимог про звільнення.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки вимоги позивача є необґрунтованими, відсутні підстави для ствердження про порушення прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права шляхом неправильного тлумачення ст. 16 ЦК України, ст. 64 ГК України, ст. ст. 1,13 Закону України «Про морські порти», рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ч.9 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, вжиті заходи забезпечення позову на підставі ухвали суду від 21.02.2019 року підлягають скасуванню (а.с.50).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3, ч.7 ЦПК України).

Позивач звільнений від сплати судових витрат, тому понесені відповідачем судові витрети можуть бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 4, ч.2, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання протиправним та скасування окремого доручення в.о. голови ДП УМПУ від № 131 від 08.10.2018 року; визнання протиправним та скасування наказу начальника Іллічівської філії ДП АМПУ № 285 від 22.10.2018 року про зміни в організації праці.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.02.2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 25.10.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова