"11" червня 2019 р.
Справа № 642/1820/18
Провадження № 2/642/9/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Буряковської К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна про визнання протиправним та скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 про вселення до належної йому на праві власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що йому на праві власності належить вказана квартира, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєсту речових прав на нерухоме майно та Реєстру відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Однак, незважаючи на те, що з 22.10.2106 року він є єдиним законним власником, відповідач, яка є колишнім власником квартири, продовжує користуватися та проживати в ній, чим створює для нього перешкоди в користуванні його власністю, просив задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила суд визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса від 22.10.2016 року індексний номер 17110352 про реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, номер запису про право власності 17110352, у розділі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та просила зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. поновити запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Свої вимоги за зустрічним позовом обгрунтовувала тим, що перехід права власності на предмет іпотеки відбувся з порушенням вимог Закону України від 01 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, позивач вказала, що однією з підстав позову є порушення п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме реєстрація прав на нерухоме майно, при наявності не знятих обтяжень (заборона відчуження). Під час реєстрації нотаріусом права власності, в реєстрі прав на нерухоме майно були зареєстровані обтяження (арешт зазначеного нерухомого майна на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 30.12.2015 року у рамках кримінального провадження № 0000084 від 24.11.2012 року за ч. 1 ст. 15 190, ч. 2 ст. 190. ч. 3 ст. 190 КК України, із забороною вчиняти будь-які дії, у т.ч. у рамках виконавчих проваджень), що не були зняті. Таким чином, приватний нотаріус Стрельченко О.В. в порушення вимог законодавства, прийняла рішення і перереєструвала право власності на квартиру, на яку було накладено арешт і дане обтяження знято не було. Крім того, нотаріус не пересвідчився про отримання боржником про усунення порушень основного зобовязання та/або умов іпотечного договору, та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, як це вимагає законодавство. Крім того, посилається на те,що ОСОБА_1 , на відміну від банку не мав права отримувати іпотеку у свою власність в порядку задоволення грошових вимог за неповернутим кредитом та процентами за користування ним, оскільки він не є банком. Та не має відповідної ліцензії.

Позивач за первісним позовом у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, раніше надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відзив на зустрічний позов не подавав.

Представник відповідача за первісним позовом просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Третя особа нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. у судові засідання не зявилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, письмових пояснень щодо зустрічного позову не подавала.

Суд, заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 набула право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 17.01.1996 року.

17.09.2010 року між ОСОБА_2 (Іпотекодавцем) та ОСОБА_5 (Іпотекодержателем) укладено Договір іпотеки з метою забезпечення виконання зобовязання, що виникло за договором позики, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем 17.09.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. за реєстровим № 2946, відповідно до якого Іпотекодавець отримав від Іпотекодержателя валютні цінності у вигляді та в натурі на суму 46870 доларів США, та строком виконання : не пізніше 17.10.2010 року (поточне повернення) 1300 доларів США; не пізніше 17.11.2010 року (поточне повернення) 1300 доларів США; не пізніше 17.12.2010 року (остаточне повернення) 44 270 доларів США.

Іпотекодержатель передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно квартиру 26, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

На предмет іпотеки накладена заборона відчуження.

Відповідно до Договору іпотеки у п.12. визначено наступні умови задоволення вимог Іпотекодержателя:

У випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов`язання за цим Договором та/ або Договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, таку вимогу Іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки, що є предметом цього Договору. Це застереження відповідно до Закону вважається договором про задоволення вимог ОСОБА_6 та свідчить про одну з наступних обставин:

а) набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем. Підписанням Договору, Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду про набуття права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням Іпотекодержателя набути предмет іпотеки у власність. Іпотекодавець підписанням Договору засвідчує, що наявність будь-яких інших документів, крім Договору та письмового рішення Іпотекодержателя набути предмет іпотеки у власність для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. Ці документи є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності;

б) продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець шляхом підписання цього договору надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, яка встановлена за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем на момент укладання Договору. Або на підставі оцінки майна об`єктом оціночної діяльності, та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії.

Право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, серед перелічених пунктом 12 Договору, належить Іпотекодержателю. Визначені договором способи задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджають укладанню окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя або застосовувати інші встановлені Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Для реєстрації права власності на предмет іпотеки у відповідності з положенням ст. 37 Закону, або для відчуження предмета іпотеки у відповідності з положенням ст. 38 Закону, Договором Іпотекодержателю надається право: пред`являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви ( в тому числі стосовно сімейного стану), звертатися до Комунального підприємства « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та інших установ, підприємств та організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, а також вчиняти всі інші дії, пов`язані з виконанням цих питань.

У разі набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, або у разі продажу Іпотекодержателем предмету іпотеки, всі мешканці зобов`язані звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця.

У разі набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, або у разі продажу Іпотекодержателем предмету іпотеки, всі мешканці зобов`язані звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця.

Будь-який із вищезазначених способів позасудового врегулювання передбачає, що Іпотекодержатель, у кого знаходиться на зберіганні правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, мають право зняти з з реєстрації (виписати) будь-яких осіб, що зареєстровані(прописані) на той час у предметі іпотеки.

Після укладення шлюбу 09.09.2016 року ОСОБА_2 змінила прізвище на Васілега, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

17.06.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_7 на підставі довіреності від 14.05.2016 року (р.№ 593), укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором посвідченим Карташовою С.І. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 17.09.2010 року за реєстровим №2950.

Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. 17.06.2016 року за реєстровим №880.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як на підставу своїх вимог, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що при ознайомленні із цивільною справою № 642/272/17 дізналася, що право власності на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки, було перереєстровано у жовтні 2016 року , внаслідок чого змінився власник квартири.

Згідно даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.10.2016 року (індексний номер 17110352) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Стрельченко О.В., як реєстратором, винесено рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 ., за ОСОБА_1 , на підставі іпотечного договору, № 2950, виданого 17.09.2010 року, видавник: Карташова С.І., приватний нотаріус ХМНО; Договору відступлення права вимоги, № 880, виданий 17.06.2016 року, видавник: Анохіна В.М., приватний нотаріус КМНО.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952-IV, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що спосіб захисту права запропонований позивачем за зустрічним позовом: скасування рішення про державну реєстрацію визначений як ефективний, що узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України від 12.06.2012р. по справі № 6-32цс13: «Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.».

При перереєстрації права власності на нерухоме майно, нотаріус зобов`язаний був керуватися вимогами затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі - Порядок).

Пунктом 46 вказаного вище «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30- денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Однією з підстав зустрічного позову є порушення п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. на дату прийняття рішення), а саме реєстрація прав на нерухоме майно, при наявності не знятих обтяжень (заборона відчуження).

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону.

Отже, наявність в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до поки такий арешт не буде знятий.

Судом встановлено, що під час реєстрації права власності за ОСОБА_1 , в реєстрі прав на нерухоме майно були зареєстровані обтяження (арешт даного нерухомого на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30.12.2015 року; особа в інтересах якої встановлено обтяження: Головне управління національної поліції в Харківській області), що підтверджується даними витягу з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 101 від 29.10.2016 р.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку).

Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року (Справа № 755/5072/17).

Таким чином, рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.10.2016 року індексний номер 17110352 про реєстрацію права власності на спірну квартиру, є протиправним та підлягає скасуванню.

За змістом частини другої статті 26 Закону N 1952-IV записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У державному реєстрі речових прав є усі попередні записи про державну реєстрацію іпотеки, права ОСОБА_1 як іпотекодержателя нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 . Тому скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на це майно не скасовує попередніх записів і не порушує прав ОСОБА_1 як іпотекодержателя зазначеного майна.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов є обґрунтованим та приходить до висновку щодо скасування оскарженого рішення приватного нотаріуса.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про скасування рішення на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на кв. АДРЕСА_4 , у задоволенні первісного позову про вселення власнику суд відмовляє, оскільки вони є похідними від наявності права власності.

Що стосується інших підстав протиправності дій приватного нотаріуса, на які посилалася позивач за зустрічним позовом, а саме неотримання нею вимоги про усунення порушень, від іпотекодержателя та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги, то суд зазначає, що матеріали цивільної справи не місять документів, які були надані приватному нотаріуса для прийняття рішення про державну реєстрацію нерухомого майна, клопотань про витребування реєстраційної справи не заявлялось. Тож суд позбавлений можливості прийняти рішення щодо вказаних доводів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовної вимоги за зустрічним позовом в частині зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. поновити запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на це майно не скасовує попередніх записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 133, 141, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України,суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна про визнання протиправним та скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 22.10.2016 року індексний номер 17110352 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 , винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко Оленою Володимирівною, номер запису про право власності 17110352, у розділі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Бородіна