Ухвала

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа №534/1763/16-ц

провадження №61-9382ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

Литвиненко І. В., Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду

від 08 квітня 2019 року у справі за позовом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Горішньоплавнівська міська рада Полтавської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області

від 20 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі

від 15 червня 2010 року між Горішньоплавнівською міською радою та ОСОБА_1 з моменту набранням законної сили на умовах, визначених цією угодою. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено та повернуто її заявнику у зв`язку з недотримання заявником вимог частини першої статті 284 ЦПК України.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд прийшов помилкового висновку, що рішення суду першої інстанції є заочним. Апеляційний суд не врахував відсутність ухвали про заочний розгляд справи та журналу судового засідання. Поза увагою суду залишився той факт, що резолютивна судового рішення місцевого суду містить порядок перегляду як заочного рішення так і ухваленого в загальному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України встановлено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи з вказаного, заочне рішення відповідачем може бути оскаржене в загальному порядку лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , яка є відповідачем у справі, відповідно до вимог закону, із заявою про перегляд заочного рішення рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 лютого 2017 року до суду першої інстанції не зверталася.

Апеляційний суд правильно виходив із того, що оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку заочного рішення відповідачем без попереднього розгляду його заяви про перегляд заочного рішення судом, який ухвалив рішення, апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року у справі за позовом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська