Справа № 357/1741/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 червня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Узинської міської ради Білоцерківського району Київськоїобласті, третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

14.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2006 року (актовий запис № 01) та довідкою № 461 від 20.07.2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина у складі: земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського акціонерного товариства «України» Сухоліської сільської ради розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 .

Ще за життя померлою ОСОБА_2 , а саме - 17.11.1988 року був складений заповіт щодо всього майна, посвідчений виконавчим комітетом Сухоліської сільської Ради зареєстровано в реєстрі за № 6, на користь свого сина - ОСОБА_3 , який є його батьком.

Родинні зв`язки підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.07.1955 року.

Після смерті ОСОБА_2 . Узинською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 264 від 25.09.2001 року, що підтверджується Витягом із спадкового реєстру (спадкові справи) № 8600842 від 22.02.2007 року.

ОСОБА_3 (його батько) прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 25 вересня 2001 року.

Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , він не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 04.09.2006 року (актовий запис № 45). Родинні зв`язки підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 03.10.2018 року.

Після його смерті відкрилася спадщина у складі: земельної ділянки, площею 3,2700 гектарів, яка розташована заадресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліськасільська рада, кадастровий номер НОМЕР_6 та житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 .

Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, у зв`язку з чим Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 307 від 22.02.2007 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 8913628 від 17.03.2007 року.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є лише він, оскільки дружина спадкодавця - ОСОБА_4 (його мати) від спадщини відмовилася.

17 березня 2007 року Позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,2700 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_6 .

На житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому було відмолено в зв`язку з відсутністю на нього та на земельну ділянку на якій він знаходиться правовстановлюючих документів, що підтверджується повідомленням Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 24.05.2007 року.

Належність ОСОБА_2 вказаного будинку підтверджується: копією довідки № 78 від 29.01.2019 року про те, що з 15.12.1987 року (погосподарська книга № 1 за 1986-1990 p.p.) по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (погосподарська книга № 1 за 1996-2000 p.p.) головою домогосподарства в АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина померлого - ОСОБА_5 ; копією довідки № 682 від 28.09.2018 року про те, що будинок був повністю збудований в 1946 році; копією довідки № 413 від 12.02.2007 року про те, що останнім членом двору була ОСОБА_2 ; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.03.2007 року.

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч. 1ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А, згідно ст. 4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Мінюсту Української PCP від 19.01.1976 року № 1/5 та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, яка була діючою на час виникнення спірних правовідносин, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно записів в погосподарській книзі Сухоліського старостинського округу № 7 зазначений вище житловий будинок рахується за померлою ОСОБА_2 та остання за життя була головою даного домогосподарства.

Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням викладеного, вважає, що спірний житловий будинок, збудований в 1946 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов`язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_2 , набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , хоча і не здійснила його державну реєстрацію.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входятьусі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Отже, враховуючи вищевикладене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 20 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 14 годину 00 хвилин 19 березня 2019 року ( а. с. 64-65 ).

Ухвалою суду від 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду ( а. с. 109-110).

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року витребувано з Одинадцятої київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 307 від 22.02.2007, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та з Узинської міської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 264 від 25.09.2001, яка відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 ( а. с. 72-73 )

13 березня 2019 року на виконання ухвали суду від 20.02.2019 року судом за вх. № 9692 отримано від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи за № 307/2007 від 22.02.2007 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

29 травня 2019 року на виконання ухвали суду від 20.02.2019 року судом за вх. № 19665 з Узинської міської державної нотаріальної контори отримано належним чином завірену копію спадкової справи за № 264/2001 від 25.09.2001 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Семенюта Р.А., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 12/10 та ордеру, не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, отримана судом 12.06.2019 року за вх. № 21330, в якій останній просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечували щодо заочного розгляду справи, а також приєднати до матеріалів справи копію технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 05.06.2019 року( а. с. 135-140 ).

Відповідач Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, 19.03.2019 року за вх. № 10483 до суду надійшов лист від представника Узинської міської ради Биковець О.І., який діє за довіреністю, в якому останній просить справу розглядати без відповідача, позов визнають, просив звернуть увагу суду на той факт, що в якості доказів своїх вимог позивачем надана технічна документація на житловий будинок АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивач також обґрунтовує інформацією з Облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 рр., де за № 00265 вказаний за цією адресою дерев`яний будинок, 1946 р. побудови, загальною площею 32 кв. м., житловою 28 кв.м. Тоді як у технічному паспорті від 15.03.2007 року проінветаризований будинок за вказаною адресою є 1912 року побудови із загальною площею 36,7 кв.м., житловою 17,8 кв.м., а тому просили додатково ідентифікувати об`єкт нерухомості, шляхом виготовлення технічної документації на дату винесення рішення ( а. с.98 ).

Третя особа Одинадцята київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, по час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленномуцим Кодеком, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чизаконних інтересів.

Згідно ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільногосудочинствасправи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановленіфактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.12.2006 року (актовий запис № 01) та довідкою № 461 від 20.07.2018 року (а.с. 12,13).

Після її смерті відкрилася спадщина у складі: земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського акціонерного товариства «України» Сухоліської сільської ради розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 .

За життя померлою ОСОБА_2 , а саме - 17.11.1988 року був складений заповіт щодо всього майна, посвідчений виконавчим комітетом Сухоліської сільської Ради зареєстровано в реєстрі за № 6, на користь свого сина - ОСОБА_3 . Родинні зв`язки підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.07.1955 року (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_2 . Узинською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 264 від 25.09.2001 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 25 вересня 2001 року, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , останній не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 04.09.2006 року (актовий запис № 45).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки дружина спадкодавця - ОСОБА_4 (мати Позивача) від спадщини відмовилася, що підтверджує наявна в матеріалах справи заява останньої, спрямована ОСОБА_6 київській державній нотаріальній конторі ( а. с. 82 ).

Факт родинних відносин позивача з спадкодавцем підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 03.10.2018 року.

До складу спадкового майна входить житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 3,2700 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_6

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом заведена спадкова справа № 307 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

17.03.2007 року позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,2700 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_6 , на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , позивачу в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, в зв`язку з відсутністю на нього та на земельну ділянку на якій він знаходиться правовстановлюючих документів.

Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 15.03.2007 року, який було виготовлено на вище вказаний житловий будинок, рік побудови житлового будинку - 1912, загальна площа 36,7 кв.м, жила площа 17,8 кв.м.

З копії довідки № 78 від 29.01.2019 року, яка підписана в.о. старости Сухоліського Старостинського округу № 7, вбачається, що згідно з обліковою інформацією (по- господарська книга № 11 за 1944-1946 рр. ст. 14 господарство за № 15) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1944 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 був головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . З 15.12.1987 року ( погосподарська книга № 1 за 1986-1990 рр.) і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ( погосподарська книга № 1 за 1996-2000рр.) головою даного домогосподарства була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина померлого ОСОБА_5 . З моменту смерті ОСОБА_2 , житловий будинок під АДРЕСА_1 , номер об`єкта ПГО 0026-5 в погосподарській книзі № 1 рахується за померлою так, як ніхто у спадщину до цього часу не вступив. На даний час у будинку з 2009 року без реєстрації проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - невістка ОСОБА_2 (а.с. 26).

Згідно копії довідки № 682 від 28.09.2018 року будинок під АДРЕСА_1 був повністю збудований у 1946 році (а.с. 35).

Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 05.06.2019 року, який було виготовлено на вище вказаний житловий будинок, рік побудови житлового будинку - 1912, загальною площею 43,2 кв.м, жилою площею 17,5 кв.м, тамбур зазначений літерою «а», сарай, зазначений літерою «Б», сарай зазначений літерою «В», літній душ зазначений літерою «Г», хвіртка зазначена № 1, ворота № 2, огорожа зазначена № 3, огорожа зазначена № 4, колонка зазначена № 5, самочинне будівництво та перепланування відсутні, що стверджується технічним паспортом на будинок.

Згідно копії довідки виконкому Сухоліської сільської ради № 413 від 12.02.2007 року, останнім членом двору була ОСОБА_2 (а.с. 36).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що будинок АДРЕСА_1 , побудований в 1912 році, рахується за померлою ОСОБА_2 та яка за життя була головою даного домогосподарства.

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_1 наголошує на тому, що у разі відмови нотаріуса в оформлені свідоцтва про право на спадщину, право на спадкове майно визнається у судовому порядку, де повинно бути захищено його право.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

17 березня 2007 року позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,2700 гектарів, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Сухоліська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_6 .

Згідно відповіді державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 24.05.2019 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку на якій він знаходиться позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.3.3) зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства , що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селещах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Мінюсту Української PCP від 19.01.1976 року № 1/5 та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, яка була діючою на час виникнення спірних правовідносин, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником міністра комунального господарства 31.01.1966 року, та Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року № 56, передбачали обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно записів в погосподарській книзі Сухоліськогостаростинського округу № 7 зазначений вище житловий будинок рахується за померлою ОСОБА_2 та остання за життя була головою даного домогосподарства.

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, згідно пункту 1.4 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 08.12.2010 N 491 голова домогосподарства - особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною. яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/ або земельної ділянки (ділянок).

Отже, з матеріалів справи та доданих з боку позивача документів в якості доказів вбачається, що дійсно померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , однак за життя останньою не було зроблено реєстрації та отримано правовстановлюючий документ.

Крім того, звертаючись до суду з заявою про розгляд справи без участі відповідача, представник Узинської міської ради Биковець О.І., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦП України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦП України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_2 .

У відповідності до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду віднести за рахунок позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1218, 1258, 1261, 1262, 1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України суд, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Одинадцята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_2 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області потягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 );

Відповідач: Узинська міська рада Київської області (адреса знаходження: Київська області, Білоцерківський район, м. Узин, вул. Незалежності, 16/1, );

Третя особа: Одинадцята київська державна нотаріальна контора ( адреса місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2-Д ).

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов