Справа №295/2061/19
21.06.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого судді Лєдньова Д.М.
з участю секретаря с/з Зубрицької Т.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстрації,-
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва від 19.10.2018 року, виданого державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори на підставі акта про проведення електронних торгів предмета іпотеки.
В набутому у власність помешканні є зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , який не є колишнім власником квартири.
Посилаючись на те, що їй як власнику квартири чиняться перешкоди у реалізації права власності, позивач просить усунути перешкоди здійснення права власності на квартиру шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 , зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , виселити особу з квартири.
Позивач в судове засідання не з`явилась, представником надано заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа слухалась відсутності учасників, з ухваленням заочного рішення згідно ст.ст.211, 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом від 19.10.2018 року, виданого державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Поліщук А.І., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Згідно свідоцтва майно до його реалізації належало ОСОБА_4
Відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим у квартирі з 2006 року.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статі 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч.1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.
З аналізу вищевказаних норм слід дійти висновку, що право на проживання обумовлюється існуванням певних підстав, зокрема: належність до члена сім`ї власника (ст. 156 ЖК України); угода між власником та мешканцем (ст.ст. 158, 162 ЖК України), та пов`язане із цим фактичне оселення у помешканні.
Право на проживання таких осіб є похідним від права власника на володіння, користування та розпорядження майном.
Як зауважувалось вище, право власності в порядку реалізації майна з торгів набуте позивачем - ОСОБА_3 , яка внаслідок реєстрації місця проживання відповідача зазнає перешкод у вільному користуванні майном.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
За положенням ч.1 ст. 6 Закону № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.
Суд відмовляє у виселенні особи, оскільки фактичне проживання у належній позивачу на праві власності квартирі не підтверджено.
Не грунтується також на вимогах Закону вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації.
У відповідності до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з п.п. 3. 4 ч.1 ст. 2 закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» уповноваженими суб`єктами згідно з цим Законом є: органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим; центри надання адміністративних послуг, державне підприємство, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру.
За положеннями п.26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вищенаведене, вимога про зняття з реєстраційного обліку є передчасною, оскільки рішення суду є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.
На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягання з відповідача 768,40 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 258-289 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Лєдньов Д.М