П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року місто Київ

справа № 759/13323/18

провадження №22-ц/824/8007/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування

житлового фонду Святошинського району м. Києва»

відповідач - Святошинська районна у м. Києві державна адміністрації

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Святошинської районної державної у м. Києві державна адміністрація

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Журибеди О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Святошинська районна у м. Києві державна адміністрації про визнання права користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Святошинська районна у м. Києві державна адміністрації про визнання права користування квартирою.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 10 серпня 1960 року на підставі ордеру №9209 було передано в користування ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 одну кімнату у квартирі, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 13,67 кв.м.

В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано ордер на другу кімнату спірної квартири, загальною площею 56,5 кв.м. та житловою 32,8 кв.м.

Позивач з самого народження проживає в даній квартирі, як член сім`ї наймача та зареєстрована у ній з 16 листопада 1995 року.

На даний час позивач проживає в спірній квартирі, однак наймачем значиться її дядько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що її право користування всією квартирою не визнається відповідачами, просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 56,5 кв.м. та житловою 32,8 кв.м.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Святошинська районна у м. Києві державна адміністрації про визнання права користування квартирою.

Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 56,5 кв.м. та житлового площею 32,8 кв.м.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилався на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апелянт зазначав про те, що правові підстави для визнання за позивачкою права користування двокімнатною квартирою відсутні, оскільки відсутній ордер на одну із кімнат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

В судове засідання представник відповідачів Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 121, 122), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі ордеру № 9209 від 10 серпня 1960 року одну кімнату площею 13,67 кв.м. квартири АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 передано в користування ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано ордер на другу кімнату спірної квартири та вони почали користуватися спірною квартирою, загальна площа якої складає 56,5 кв.м., житлова -32,8 кв.м., однак ордер було втрачено.

Наймачем квартири АДРЕСА_2 , відповідно до довідки є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з самого народження вселена, як член сім`ї наймача та зареєстрована в квартирі з 16 листопада 1995 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 зареєстрована та тривалий час користується квартирою АДРЕСА_2 , але за відсутності ордеру на кімнату площею 19,03 кв.м. у цій квартирі, її право на всю квартиру не визнається житловими органами. Оскільки право ОСОБА_1 , на проживання у спірній квартирі не визнається, таке право підлягає захисту шляхом визнання за позивачкою права користування квартирою АДРЕСА_2 .

Висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно із ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, яка проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.9 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Установлено, що на підставі ордеру № 9209, виданого на підставі рішення Виконкому Шевченківської районної ради від 8 серпня 1960 року , ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 заселилися в кімнату площею 13,67 кв.м. квартири АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 .

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онукою ОСОБА_3 ОСОБА_5 , батько позивачки, та ОСОБА_4 - сини ОСОБА_3

ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 з 16 листопада 1995 року, за заявою ОСОБА_4 .. Станом на 1995 рік ОСОБА_5 був також зареєстрований у спірній квартирі (а.с.75).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Святошинським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а.с.17). Але з реєстраційного обліку був знятий лише 20 липня 2018 року (а.с.88).

ОСОБА_6 , мати позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.67).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10 березня 2005 року був задоволений позов Органу опіки та піклування Святошинського району м.Києва та ОСОБА_5 був позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.66).

Позивачка ОСОБА_1 мала статус дитини позбавленої батьківського піклування, з 4 жовтня 2004 року виховувалася в санаторній школі-інтернату № 21 для дітей сиріт та дітей, що залишилися без батьківської опіки. За даними адміністрації інтернату до поміщення в інтернат ОСОБА_1 була прописана та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.80).

На підставі листа Управління освіти Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 30 листопада 2004 року квартира АДРЕСА_2 , в якій зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_1 , яка має статус сироти, була взята на контроль житлово-експлуатаційною організацією № 813 (а.с.81, 79).

Крім того, з наявних в матеріалах справи документів, а саме довідки Форма А , листа Управління соціального захисту населення Ленінградського району м.Києва, листа Управління освіти Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації від 30 листопада 2004 року, довідок Форми 3 за 2004 рік, 2005 рік, 2007 рік, типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, укладеного 1 березня 2014 року ОСОБА_6 , слідує, що ОСОБА_1 була зареєстрована та користувалася всією квартирою АДРЕСА_2 , а не окремою кімнатою (а.с.16-17, 44, 45, 81, 85, 90).

Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 була вселена в квартиру АДРЕСА_2 в установленому порядку, користувалася всією квартирою, в період перебування у школі-інтернату за нею зберігалася спірна квартира, після повернення з інтернату вона продовжує користуватися всією квартирою, несе витрати по оплаті за утримання квартири та житлово-комунальні послуги.

Отже, наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 набула право користування всією квартирою, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права користування спірною квартирою немає, оскільки відсутній ордер на зайняття кімнати площею 19,03 кв.м., не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки сама по собі відсутність ордеру на окрему кімнату у квартирі, в якій інша кімната була надана члену сім`ї ОСОБА_1 по ордеру, а також за доведеності обставин вселення позивачки у спірну квартиру з дотриманням встановленого порядку, тривалий період користування всією квартирою як членами сім`ї ОСОБА_1 , так і нею самою, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Святошинської районної державної у м. Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 21 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус