Справа №: 164/1934/18
Категорія: 304090000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 15 травня 2015 року вона позичила відповідачу грошові кошти на суму 3000 доларів США, які остання зобов?язувалася повернути до 15 травня 2016 року, про що ОСОБА_4 власноручно була написана розписка і нею ж підписана. Однак, по даний час сума боргу ОСОБА_4 позивачу не повернута. На неодноразові усні її звернення з проханням повернути суму боргу відповідач ніяк не реагує та ухиляється від повернення вказаних коштів. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь 3000 доларів США боргу за договором позики згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду, 314.88 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, а також їх уточнив, просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 доларів США боргу за договором позики згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду, 224.63 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно курсу Національного банку України на час звернення з позовною заявою до суду та судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_5 А. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнав частково, просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 доларів США боргу за договором позики згідно курсу Національного банку України на час винесення судового рішення. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити в зв?язку з пропуском ОСОБА_3 строку позовної давності в частині вимог про стягнення 224.63 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по даній справі.

Позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи думку представника позивача та представника відповідача, які не заперечують відносно розгляду справи у відсутності позивача та відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п?ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов?язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред?явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред?явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов?язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов?язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що 15 травня 2015 року позивач ОСОБА_3 позичила відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти на суму 3000 доларів США, які остання зобов?язувалася повернути до 15 травня 2016 року, про що ОСОБА_4 власноручно була написана розписка і нею ж підписана. По даний час сума боргу ОСОБА_4 позивачу не повернута. На неодноразові усні звернення ОСОБА_3 з проханням повернути суму боргу відповідач ніяк не реагує та ухиляється від повернення вказаних коштів. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, розписки ОСОБА_4 від 15.05.2015 року.

Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_4 , представником відповідача ОСОБА_2 відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог про стягнення боргу за договором позики на суму 3000 доларів США.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_3 грошові кошти на суму 3000 доларів США.

Згідно повідомлення Національного банку України станом на 18 червня 2019 року офіційний курс долара США становить 26 гривень 42 копійки.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. 533 Цивільного кодексу України, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню 3000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 79260 гривень.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про пропуск позивачем ОСОБА_3 строку позовної давності в частині вимог про стягнення 224.63 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки вони ґрунтуються на власному тлумаченні ним норм чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з вищевикладеного, до позовних вимог про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню 3000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 79260 гривень, 224.63 доларів США трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що згідно курсу НБУ станом на час винесення рішення становить 5934 гривень 72 копійки, а всього кошти на загальну суму 85194 гривень 72 копійки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 10063 гривень 66 копійок (10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу + 924 гривень 85 копійок судового збору = 10924.85 х 85194.72 / 92485.15 = 10063.66) судових витрат, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 509, 526, 533, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 79260 (сімдесят дев?ять тисяч двісті шістдесят) гривень боргу за договором позики, 5934 (п?ять тисяч дев?ятсот тридцять чотири) гривень 72 копійки трьох процентів річних від простроченої суми, а всього кошти на загальну суму 85194 (вісімдесят п?ять тисяч сто дев?яносто чотири) гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 10063 (десять тисяч шістдесят три) гривень 66 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар