Дата документу 22.10.2019 Справа № 2-2328/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 2-2328/10 Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Провадження №22ц/807/2842/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Дашковської А.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2019 року по справі за поданням головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Святченка Є.В. про заміну стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року головний державний виконавець Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області звернувся до суду із поданням про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-2328/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором № 2-1706-078К від 10 липня 2008 року та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2019 року відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2019 року та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця про заміну стягувача з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-2328/10 виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

10 вересня 2019 року від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

16 вересня 2019 року від ОСОБА_1 , в порядку ст. 360 ЦПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Так, ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2018 року у задоволені заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони у виконавчому провадженні у зв`язку з відсутністю належним та допустимих доказів на підтвердження відступлення прав вимоги. Крім того, він ставить під сумнів відповідність поданих державним виконавцем та апелянтом копій документів в обґрунтування їх заяв. Посилаючись на принцип юридичної визначеності, зазначає, що судом першої інстанції було помилково прийнято заяву державного виконавця, просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2019 року та закрити провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наведене.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволені подання головного державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про заміну стягувача, суд першої інстанції, виходив з того, що заявником не було надано належним та допустимих доказів праовнаступництва ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому провадженні.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок. Зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2010 року, позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2-1706-078К, та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму боргу у розмірі 591363,94 грн.; звернуто стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації проведення прилюдних торгів рахунок стягнутої суми борги; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати (т. 1 а.с. 64-66).

На підставі вищевказаного рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя 03 листопада 2010 року було видано виконавчий лист (т. 1 а.с. 83-84).

04 жовтня 2016 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя відкрито виконавче провадження №52528570, з примусового виконання виконавчого листа №2-2328/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 478857,52 грн. (т. 1 а.с. 86).

29 травня 2018 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір № 000127-а про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у Додатку № 1, Додатку № 2 та Додатку № 3 до цього договору (т. 1 а.с. 191-192).

Так, у Додатку № 2 до вищевказаного Договору вбачається, що право кредитора передано за кредитним договором № 2-1706-078К, боржник ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 193).

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло всіх прав кредитора до зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 2-1706-078К.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При наявності укладеного між первісним кредитором і новим Договорів відступлення права вимоги, первісні кредитори автоматично позбавилися права на будь-які дії відносно кредитних зобов`язань, права за якими відступлені, а без зміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно з законом України «Про виконавче провадження».

Норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 442 ЦПК України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та необґрунтовано відмовив у задоволенні подання державного виконавця про заміну стягувача.

Посилання представника боржника про можливість подвійного стягнення правового обґрунтування не містять,окрім цього Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» який є учасником справи ,будь - яких заперечень з приводу його заміни на іншого стягувача до суду не надавав.

Також, слід зазначити, що стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною "права на суд" та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі "Півень проти України" ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України "Про виконавче провадження" поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції, заява №183571/91" (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…".

У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенції з повернення боргів» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенції з повернення боргів» - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

Подання головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Святченка Є.В. - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» - на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенції з повернення боргів» у виконавчому провадженні по справі №2-2328/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2-1706-078К від 10 липня 2008р та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: