Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1141/18
Провадження № 2/494/116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, площею 8.6024 га, розташованої на території Яснопільської сільської ради Березівського району Одеській області, яка за договором оренди від 10 жовтня 2016 року знаходиться у користуванні ОСОБА_2 Всупереч усної домовленості до договору не були включені пункти щодо здійснення оранки городу орендодавця та підвозу січки, тому позивачка помилково підписала вказаний договір оренди, так як його умови для неї є не вигідними, тому просить суд визнати договір недійсним.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, однак своєю заявою від 3 квітня 2019 року просить провести судове засідання за її відсутності.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали повністю і, обґрунтовуючи свої заперечення проти нього, послались на його безпідставність та на те, що ОСОБА_2 жодним чином не вводив в оману позивачку, яка під час укладання договору вільно виразила своє волевиявлення на встановлення цивільних прав та обовязків щодо оренди земельної ділянки, орендна плата щорічно сплачується, відносно оранки землі та підвозу січки взагалі не обговорювалось.

Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст.ст.125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 409 ЦК України передбачається, що власник земельної ділянки зобовязаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року між позивачкою та ОСОБА_2 був укладений на 10 років договір оренди земельної ділянки, площею 8.6024 га (а.с.7-11).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відповідачеві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України).

Слід звернути увагу, що обман має місце тоді, коли сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або коли вона замовчує їх існування.

За правилами ч.1 ст.76, ч.1 ст.77, ч.1 ст.81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведених норм процесуального закону свідчить, що сторона, а в даному випадку позивачка, на яку покладається тягар доказування, повинна під час розгляду цієї справи обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити предмет її позову.

Незважаючи на встановлений нормами процесуального права порядок доказування, позивачка не довела існування фактів введення її відповідачем в оману та, у звязку з цим, не обґрунтувала належним чином підставу й предмет своїх позовних вимог та не надала жодних належних доказів, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи відповідно до положень ст.263 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року розяснив, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

За правилами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року, при зясуванні факту обману під час укладення правочину слід враховувати, що вчинення правочину під впливом обману зумовлене деформацією волі, на яку вплинула протиправна поведінка іншої особи, спрямована на формування наміру в іншої особи вчинити правочин посилаючись на хибне уявлення про обставини, що мають істотне значення. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Враховуючи те, що вчинення правочину під впливом обману зумовлений деформацією волі, на яку вплинула протиправна поведінка іншої особи, спрямована на формування наміру в іншої особи вчинити правочин, посилаючись на хибне уявлення про обставини, які мають істотне зн6ачення, слід враховувати, що особа під впливом обману діє за своєю волею та без примусу, але приймаючи неправдиву інформацію повідомленою іншою стороною правочину.

Вирішуючи виниклі між сторонами спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання укладеного договору оренди землі недійсним є необґрунтованими та такими, що порушують права відповідача, як орендаря щодо користування та володіння земельною ділянкою, посвідчені зареєстрованим відповідно до закону договором оренди землі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність і недоведеність вимог позову.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,264 ЦПК України, ст.ст.218,230 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно пункту 15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

Суддя: