13.06.2019 Справа № 363/1095/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Кашоїди М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в якому просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який 29.11.2005 року склав заповіт, яким все майно, де б воно не знаходилося та з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 . Вказаний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Єременко Т.М. Про те, що ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 позивачу не було відомо. За життя ОСОБА_3 позивач перебував з померлим в дружніх відносинах, він часто був вдома у позивача, вони разом проводили своє дозвілля, позивач допомагав йому, коли він перебував у скрутному матеріальному становищі. ОСОБА_3 неодноразово говорив позивачу про те, що має намір саме йому залишити своє майно, але про те, що він склав заповіт не повідомив, тому після його смерті позивач не звернувся у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За життя покійний ОСОБА_3 працював разом з ОСОБА_4 та зберігав за місцем роботи особисті речі та документи. На початку червня 2017 року проводячи ремонтні роботи ОСОБА_4 знайшов документи, що належали покійному ОСОБА_3 , серед яких і було виявлено оригінал заповіту на ім`я ОСОБА_1 16.06.2017 року нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Таким чином, позивач вважає, що він позбавлений можливості у встановленому законом порядку оформити свої права на спадкове майно, а тому змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.05.2018 року замінено неналежного відповідача Вишгородську міську раду Київської області на належного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2018 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Заріцький С.М. позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач та її представник - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, надали письмові заперечення на позовну заяву. Пояснила, що вона є сестрою померлого ОСОБА_3 та 27.04.2009 року вона звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Вказала, що раніше вона не була знайома з позивачем та не знала, що її брат ОСОБА_3 перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є знайомим позивача та перебуває з ним у дружніх відносинах. В 2017 році він проводив у себе ремонтні роботи, під час якого знайшов заповіт від померлого ОСОБА_3 складений на ім`я ОСОБА_1 Також зазначив, що він був знайомий з померлим ОСОБА_3 , коли він допомагав померлому перевозити його речі, мабуть тоді він і забув у нього оригінал заповіту. Після того, як був знайдений заповіт, він зателефонував ОСОБА_1 та повідомив його про заповіт, після чого передав останньому оригінал заповіту в 2017 році.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідка ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане 17.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 266.

29.11.2005 року ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яким все майно, де б воно не знаходилося та з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 . Вказаний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Єременко Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1-8817.

Позивач ОСОБА_1 є знайомим померлого ОСОБА_3 .

Як вказує ОСОБА_1 у позові, що він дізнався про існування складеного 29.11.2005 року померлим ОСОБА_3 заповіту на його ім`я лише у червні 2017 року.

Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. від 16.06.2017 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст.ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.

Як роз`яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Отже, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 та його представник не надали належних та допустимих доказів того, що з жовтня 2008 року по червень 2017 року йому не було відомо про складений на ім`я позивача заповіт, оскільки у позовній заяві позивач наголошує на тому, що померлий ОСОБА_3 неодноразово повідомляв позивача про бажання скласти на його ім`я заповіт.

Крім того, ОСОБА_1 було відомо про смерть ОСОБА_3 , однак позивач не надав жодних доказів доказів того, що пропущений ним встановлений законом строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки позивачем та його представником не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 червня 2019 року.

Головуючий М.Б. Баличева