Справа № 713/1198/19
Провадження №2/713/496/19
04.11.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судового засідання Мірчевої О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Стислий виклад позиції позивача
Позивачка ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача ОСОБА_2
Просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , що зареєстрований 20.07.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №51, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « ОСОБА_1 ». Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_6 , на утримання сина в розмірі 2000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 липня 2019 року щомісячно і до досягнення сином повноліття. Судові витрати покласти на ОСОБА_2 .
Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.
20.07.2017р. між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що 20.07.2017 року складено відповідний актовий запис № 51. Від спільного шлюбу є одна малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.
Зазначила, що спочатку їхнє сімейне життя складалося добре, проте після народження дитини ОСОБА_6 вони разом не проживають, шлюбні відносини фактично призупинились. На даний момент між нею та ОСОБА_2 взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. У ОСОБА_2 власні погляди на життя, будь-яких дій які б свідчили про його бажання повернутись до своєї сім`ї та стати на шлях виправлення, останній не робить. Шлюб між нею та ОСОБА_2 носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам.
ОСОБА_2 , в свою чергу, належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні дитини, впевненості в постійній грошовій, натуральній допомозі - не має. ОСОБА_2 ухиляється від своїх прямих обов`язків. Через те, що батько належним чином не дбає про дитину та не надає коштів на утримання, є необхідність стягувати аліменти у примусовому порядку. ОСОБА_2 отримує постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.
Заяви (клопотання) учасників справи.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи позивачка ОСОБА_1 скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Процесуальні дії у справі.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивачки, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
20 липня 2017 року позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія НОМЕР_1 , виданого 20.07.2019 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого 14.07.2018 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.
На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, їх сім`я розпалась, і шлюб носить формальний характер, позивачка втратила до відповідача почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім`ї відбувся остаточно та поновити її неможливо.
Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Враховуючи те, що відповідно до ст.7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, розірванням шлюбу не порушуються особисті та майнові права сторін та неповнолітньої дитини.
На підтвердження позивачкою ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано наступні докази:
Довідка Лукавецької сільської ради №583 від 02.07.2019 року з даних якої вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 є неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 .
При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Надаючи оцінку наданим позивачкою та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:
батьками неповнолітнього: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження;
відповідач ОСОБА_2 як батько неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.
При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.
За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2019 році», у 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як батько зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1200,00 (Одну тисячу двісті) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 гривень в дохід держави.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст.ст. 110-112, 113, 114, 180, 182, ч.1, ч.1, 2 ст.184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований 20 липня 2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №51, - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1200,00 (Одну тисячу двісті) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (Сорок) копійок в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (Сорок) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрована АДРЕСА_2 та жителька АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Копію рішення після набрання ним чинності надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя І. А. Кибич