ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7238/19 Справа № 182/3457/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акцент Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року, ухваленого суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м.Нікополі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року ПАТ «Акцент Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що, відповідно до укладеного договору №ABH0RG136010076 від 27.09.2015 року, ОСОБА_1 27.09.2015 року отримала кредит у розмірі 12 200,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею і Банком кредитно - заставний договір. Відповідач була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Згідно умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно умов.

В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.06.2016 року має заборгованість 18 683,28 грн., яка складається з: 12 200,76 грн. - заборгованість за кредитом; 9,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 904,24 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1 202,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 865,87 грн. - штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі-18 683,28 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Акцент Банк» та фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що позовні вимоги банку не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки утеплювати будинок, брати кредит вона не збиралася і не бажала, бо в неї мізерна пенсія в розмірі 1 024 грн. До того ж, потреби в цьому не було.

Вказала, що між нею як замовником та ФОП Жуковим як виконавцем 27.09.2015 року було укладено договір побутового підряду особистим номером 11.

Предметом договору є організація робіт з утеплення фасаду будинку АДРЕСА_1 площею 50кв.м. Вартість послуги за договором складає 13 323 грн. 00 коп. із завдатком у сумі 11 731грн. 00 коп. та боргом до здачі роботи в сумі 1 592 грн. 00 коп. До вартості включено ціну виготовлення, зберігання та доставка матеріалів, погоджених в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Матеріали для виконання робіт з утеплення будинку ними не погоджено. Матеріал, його якість та ціна для неї має суттєве значення.

27.09.2015 року за адресою її помешкання прийшли невідомі особи, назвавшись представниками ФОП ОСОБА_2 і запропонували провести утеплення фасаду житлового будинку. Вона відповіла, що не є власником будинку, має брак коштів і відмовилась від запропонованих послуг. Після чог, ці особи почали наполегливо казати про користь від утеплення будинку, необхідності його проведення та що допоможуть у вирішенні питання з коштами.

Представниками ФОП ОСОБА_2 . їй було запропоновано укласти договір про надання споживчого кредиту на умовах акції для пенсіонерів і повідомили, що вони вже домовились з банком про надання необхідної суми кредиту.

В цей день, представники ФОП ОСОБА_2 привели її до магазину «Алло» на проспекті Трубників,13 АДРЕСА_2 Нікополі і співробітником ПАТ «Акцент-Банк» було оформлено заяву № НОМЕР_1 на укладання з нею договору про надання кредиту на купівлю товару та прийняття цього товару в заставу банку, за умовами якого надано їй споживчий кредит у розмірі 12 200,76 грн. з розміром відсоткової ставки 0,12 %.

Прийшовши додому, вона розповіла про все чоловіку та показала йому наявні документи. Відпочивши та ознайомившись із умовами кредитування, вона зрозуміла, що ніякої акції та пільгових умов за програмою немає, вартість суттєво різниться і її просто ошукали. Як підставу вартості (розміру) кредиту банком було взято рахунок №148 від 27.09.2015 року, наданого представниками ФОП ОСОБА_2 , в якому зазначено отримувачем ФОП ОСОБА_2 , найменування товару «Утеплення фасаду», сума 22 311,50 грн., аванс -10 580 грн., а всього до оплати 11 731, 50 грн.

Отже, споживчий кредит було надано на цілі - "Оплати/часткової оплата товару", згідно з переліком, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок СПД ОСОБА_3 . В таблиці цього пункту зазначено - «№ п/п - 1; Опис предмету застави - Стройматериалы и инструменты утепления фасада; Кількість Предмету застави шт. - 1; Вартість Предмету застави грн. 22 311,5 грн. загальна вартість: 22 311,5 грн.».

В умови договору також включено, що вона повинна за власний рахунок здійснити авансовий внесок за товар в розмірі 10 580 грн. (п.11), а максимальний розмір вимоги (абсолютне значення подорожчання кредиту), яка забезпечується предметом застави, складає 29 792,88 грн. (п.12).

Усвідомивши обман, вона 28.09.2015 року звернулася до відділення ПАТ «Акцент-Банк» в м.Нікополь за адресою: пр.Трубників, 52 з відмовою від кредиту і повідомила про свою неплатоспроможність. Працівниками відділення було продиктовано зміст заяви про закриття (відмову) кредитного договору, яку їм і було залишено та запевнено її, що це питання буде вирішено, а їй не треба хвилюватися. До того ж, їй було повідомлено, що з приводу оскарження дій працівників відділення банку потрібно звертатися до служби безпеки ПАТ «Приватбанк», так як банк є дочірньою установою.

В цей день на адресу головного офісу банку в м.Дніпропетровськ по вул.Батумська, буд.11, також було надіслано відмову від кредитного договору у вигляді претензії. В ній вказувалось на неправомірність дій працівників банку (кредитний договір укладено шляхом введення в оману, під психологічним примусом), на порушення при його укладанні, не надання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечувала б їй можливість її свідомого і компетентного вибору, що текст заяви на кредитування підписано неуповноваженою особою тощо.

Цього ж дня (28.09.2015 року) на ім`я ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 нею було подано заяву про відмову від послуги по утепленню будинку та товару, у зв`язку із її неплатоспроможністю. Відповіді не отримано.

На інші заяви вона теж відповіді не отримала. До речі, до очної ставки в кабінеті слідчого по кримінальному провадженню за її заявою вона не змогла знайти ні самого ФОП ОСОБА_2 , ні його представників.

15.10.2015 року за №20.1.0.0.0/7-20151012/323 банк надав відповідь, в якій зазначено про відсутність порушень з боку працівників та що між нею та банком існують договірні кредитні відносини. По цей час ні коштів, ні товару та послуг вона так і не отримала. На її телефонний номер розпочали надходити смс-повідомлення з вимогою сплати кредиту. Всі її намагання вирішити це питання не призвели до бажаного результату. Вона вимушена була звертатися до правоохоронних органів м.Нікополь із заявою про вчинення по відношенню до неї представниками ФОП ОСОБА_2 та співробітником банку злочину.

14.12.2015 року її заяву було зареєстровано та внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0004346 за статтею 190 КК України (шахрайство).

Банком було подано до суду позов про стягнення з неї боргу за кредитним договором у сумі 18 683, 28 грн.

Конституцією України та Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав. В п.3.2 рішення № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів Конституційний Суд України зазначив, що для споживача існує ризик помилкового чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати непотрібні йому кредитні послуги. В цьому ж рішенні Конституційний Суд також посилається на норми Хартії захисту споживачів, схвалену Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17.05.1973 року №543 яка, зокрема, передбачає, що надання товарів чи послуг, у тому числі, у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Уклавши 27.09.2015 року договір побутового підряду за №11, ними була досягнута домовленість щодо умов з виконання робіт та їх оплата. В тому числі, її вартості (ціна) 13 323 грн. 00 коп. (п.п.2.1. п.2). Наданий банком розрахунковий документ (рахунок №148 від 27.09.2015 року на суму 22 311, 50 грн.) суттєво відрізняється від обумовленої ціни в сторону збільшення. На рахунку №148 від 27.09.2015 року відсутній її підпис. Тобто, розрахунковий документ, без погодження з нею було передано представниками ФОП ОСОБА_2 безпосередньо співробітнику банка. За договором купівлі-продажу товару (послуги) укладеним поза торгівельними або офісними приміщеннями обов`язково видається документ, який засвідчує факт його укладання. Такий документ їй видано не було, а тому обов`язків за договором купівлі-продажу товару у неї не виникає. Весь час перебування в магазині «Алло» вона знаходилася в постійному напруженні, що вплинуло на її поведінку та на свободу вибору продукції.

Оформлення Заяви №АВНОК на укладання договору про надання кредиту на купівлю товару відбувалося в магазині «Алло» за неналежних умов, не було навіть місця, де можна присісти, ознайомитися і підписати щось. Все відбувалося стоячи. В неї поганий зір, текст на папері, який вдавалося бачити, було виготовлено дрібним шрифтом, який зливався. Підписання відбувалося таким чином, що повного тексту вона не бачила. Представники ФОП Жукова О.В. та співробітниця банку не давали можливості їй отямитись. Постійно тримали її в напрузі. Банком порушено порядок надання їй інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки. Договором встановлено обов`язкові для неї умови, з якими вона не мала реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору та які суттєво збільшили вартість продукції.

Текст договору виготовлено таким чином, що ускладнює прочитання та сприйняття його змісту. Споживач (замовник) має право в будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду. Тим більш, якщо стане очевидним, що робота (послуга), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача або вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладання договору, а виконавець про це не повідомив, Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Умови договорів побутового підряду та споживчого кредиту є несправедливими по відношенню до неї в цілому, суперечать принципу добросовісності. Об`єм робіт не відповідає дійсності, тому вартість (ціна) послуги теж.

Умови договору укладено таким чином, щоб вона в подальшому не мала можливості від нього відмовитися. Таким чином, під час укладання договорів її введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому вони є недійсними.

Вважає дії банку та ФОП ОСОБА_2 . щодо неї нечесною підприємницькою практикою, яка забороняється Законом.

З метою захисту прав, нею здійснено витрати на правову допомогу адвоката у сумі 3 500 грн.

Просила суд визнати недійсним договір побутового підряду особистим номером 11, укладений між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 із організації роботи з утеплення фасаду будинку АДРЕСА_1 , площею робіт 50 кв.м.; визнати неукладеним договір купівлі-продажу товару за рахунком №148 від 27.09.2015 року (найменування товару «Утеплення фасаду», сума 22 311,50 грн., аванс 10 580 грн., а всього до оплати 11 731, 50 грн.); визнати недійсним договір споживчого кредиту оформленого за заявою АВН0К. НОМЕР_2 від 27.09.2015 року про надання споживчого кредиту у сумі 12 200, 76 грн. для придбання товару, вчиненого між нею та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» м.Дніпропетровськ, ; застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на її користь витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката у сумі 3 500 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 18683,28 грн. за кредитним договором №ABH0RG136010076 від 27.09.2015 року, яка складається з: 12 200,76 грн. - заборгованість за кредитом; 9,52 грн - заборгованість по процентам закористування кредитом; 3904,24 грн - заборгованість по комісії закористуванням кредитом; 1202,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконаннязобов`язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксованачастина); 865, 87 грн. штраф (процентна складова).

Стягнут з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» та фізичної особи підприємця ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення ставить питання про його скасування та ухалення нового рішення, який у первісному позові ПАТ «Акцент-Банк» до неї про стягнення заборгованості, відмовити у повному обсязі, а її позовні вимоги за зустрічним позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, повністю задовольнити та стягнути на її користь, понесені судові витрати, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Скаржник вважає, що судом неправильно визначено предмет спору у справі, тобто не встановлені обставини справи, порушено норми матеріального права, оскільки не застосовано норми закону які регулюють виниклі між сторонами спірні правовідносини. Вказує, що під час вирішення позову банку, суд повинен був врахувати, що була домовленість між нею та ФОП Жуков за Договором індивідуальний № замовлення 11 від 27.09.2015, вартість якої складала 13323 грн. з боргом 1592 грн., і ні в якому разі не враховувати суму 22311грн. за «Рахунком №148 від 27.09.2015, що працівником банку їй не було надано повної вчасної та достовірної інформації щодо свідомого вибору продукції, що заява позичальника містить умову про додатковий обов`язок для неї щодо сплати анансу в сумі 10580 грн. за її рахунок на користь третьої особи. Скаржник зазначає, що «Счет №148» від 27.09.2015, виготовлений на паперці, без підпису та печатки не відповідає за формою документу, встановленої законом форми, що є прикладом непорядності представника банку. Вважає умови договору такими, що вводять її в оману, оскільки вона не мала можливості висловити свою волю щодо такої умови договору, що дії працівника банку та представників ФОП Жукова вчинялися не з законною метою, а з метою штучного створення законності своїх дій. Відповідч вважає себе неналежним відповідачем за позовом банку, у зв`язку із чим стверджує, що банком неправильно обрано спосіб захисту свого права. Наголошує на тому, що, задовольняючи первісний позов, суд не врахував, що вона не здійснила жодного платежу за договором, не зясував, чиє дії банку добросовісними, не з`ясував правову природу заборгованості по комісії за користування кредитом, та чи надавалась така послуга, обґрунтування її розміру, не перевірив підстави для стягнення пені, чи правомірним є стягнення штрафу.

Також, скаржник звертає увагу, що відзив банку на її зустрічний позов подано через пітора року, вказує на порушення розумності строків розгляду та безсторонності суду, що нею не отримано по теперішній час товар (роботи, послуги).

Позивач АТ «Акцент-Банк» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить оскаржуване судове рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відповідач за зустрічним позовом ФОП Жуков О.В, у відзиві на апеляційну скаргу скаржника, вказує на законність та обґрунтованість, ухваленого судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, однак рішення суду підлягає зміні в частині суми стягнутої заборгованості.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ABH0RG136010076 від 27.09.2015 року, відповідач ОСОБА_1 27.09.2015 року отримала кредит у розмірі 12 200,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-10). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею і Банком кредитно - заставний договір. Відповідач була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві (а.с.4).

В порушення норм закону та умов договору, відповідач ОСОБА_1 , зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з чим станом на 14.06.2016 року має заборгованість в розмірі 18 683,28 грн.(яка складається з: 12 200,76 грн. - заборгованість за кредитом; 9,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 904,24 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1 202,89 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 865,87 грн. - штраф (процентна складова).

Також, судом встановлено, що між відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 як замовником та відповідачем за зустрічним позовом ФОП Жуковим як виконавцем 27.09.2015 року було укладено договір побутового підряду особистим номером 11. Предметом договору є організація робіт з утеплення фасаду будинку АДРЕСА_1 площею 50 кв.м. Вартість послуги за договором складає 13 323 грн. 00 коп. із завдатком у сумі 11 731 грн. 00 коп. та боргом до здачі роботи в сумі 1 592 грн. 00 коп. (а.с.44).

Також, суд з`ясував в судовому засіданні, що відповідач ФОП Жуков готовий виконати умови договору побутового підряду навіть у відсутність повної оплати договору з боку ОСОБА_1 , однак ОСОБА_1 в категоричній формі відмовляється від запропонованої представником відповідача ОСОБА_4 пропозиції.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до укладеного договору №ABH0RG136010076 від 27.09.2015 року, відповідач ОСОБА_1 27.09.2015 року отримала кредит у позивача, при цьому, в порушення норм закону та умов договору, остання зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14.06.2016 року у неї виникла заборгованість в розмірі 18 683,28 грн.

Відмовляючи, позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 у задоволені її зустрічних позовних вимог про захист прав споживачів, суд виходив з того, що ОСОБА_1 та її представником не надано ніяких доказів того факту, що кредитний договір був укладений під примусом або в шоковому стані, оскільки відповідач вказувала, що до магазину «Алло» вона їхала на автобусі, до якого від її будинку треба було ще дійти, тобто, договір кредиту був укладений не в її домоволодінні, вона мала достатньо часу для того, щоб обміркувати свої дії та визначитись, чи співмірна її пенсія та інші доходи з кредитом, який необхідно буде потім віддавати, а отже відсутні підстави для визнання недійсним договору споживчого кредиту та застосування наслідків недійсності правочину.

Висновки суду першої інстанції про доведеність позивачем за первісним позовом АТ «Акцент-Банк» своїх позовних вимог у повному обсязі колегія суддів вважає частково правильними, та повністю погоджується із висновками суду щодо, недоведеності ОСОБА_1 її зустрічних позовних вимог, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку ПАТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві Позичальника №ABH0RG136010076 від 27.09.2015 визначена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 0,12% річних.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути: тіло кредиту; заборгованість по процентам за користування кредитом; заборгованість по комісії за користування кредитом; пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; штрафи : фіксована части і процентна складова.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір тіла кредиту, процентів, комісії, пені, штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №ABH0RG136010076 від 27.09.2015, посилався на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам розуміла відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 27 вересня 2015 року заяву Позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредиту взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку.

Так, у заяві Позичальника №ABH0RG136010076 від 27.09.2015, а також довідці про умови кредитування Акцент-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, сплата банку комісії, пені та штрафії, їх розміру не зазначені, оскільки ці складові визначені в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, на відміну від процентної ставки за користування кредитом, яка зазначена у цих документах, підписаних відповідачем ОСОБА_1 (а.с.45, 157, т.1).

Слід зазначити, що за нормами ст.61 КонституціїУкраїни, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення.

Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те самепорушення, тому вимога позивача у цій частині, також є незаконною.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний зміст запропонованих відповідачу Умов надання споживчого кредиту, відсутність в заяві Позичальника №ABH0RG136010076 та довідці про умови кредитування Акцент-Банку домовленості сторін про порядок сплати комісії, пені, та штрафів, надані банком Умови надання споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що була встановлена на час укладення із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують цих обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в заяві Позичальника №ABH0RG136010076 та довідці про умови кредитування Акцент-Банку, які безпосередньо підписані ОСОБА_1 .

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , ПАТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 200,76 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9,52 грн., в іншій частини вимоги позивача не можуть бути задоволенні, у зв`язку з чим рішення суду на підставі ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині зменшення розміру стягнутої заборгованості, з 18 683,28 грн. до 12 210,28 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі - 900, 58 грн. відповідно до задоволених вимог.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормами ч.1 ст.625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.651 ЦК України, договір може бути розірваний за рішенням суду за вимогою однієї зі сторін у випадку суттєвого порушення договору другою стороною.

Суттєвим є таке порушення стороною договору, коли, у випадку заподіяної шкоди, друга сторона в значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів, споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати стягнення збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу настільки повільно, що закінчити її у визначений строк є неможливим.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно - правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Порушенням зобов`язання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України).

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зокрема: матеріали справи, як правильно зазначив суд першої інстанції, не містять жодного доказу того факту, що відповідача якимось примусовим чином заставили укласти кредитний договір, при цьому ввели її в оману.

Як встановлено судом, договір кредиту був укладений не в домоволодінні ОСОБА_1 , до місця укладення договору вона їхала автобусом, тобто мала достатньо часу для того, щоб обміркувати свої дії та визначитись, чи співмірні її доходи з кредитом .

Відомості про недієздатність або неправоздатність ОСОБА_1 суду не надано, вирок суду або інший документ, якими б встановлювалось та підтверджувалось шахрайство, також не надані суду відповідачем.

Окрім того, при укладанні кредитного договору ОСОБА_1 підписала заяву позичальника, довідку про умови кредитування в А-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту, графік погашення кредиту. В даних документах (які в сукупності з умовами кредитування складають кредитний договір, чітко і розбірливо зазначено всі умови кредитування, з якими позивач була ознайомитись, про що свідчить її підпис на кожному із документів.

Також, суд встановив, що ОСОБА_1 добровільно уклала угоду з ФОП ОСОБА_2 , доказів зворотньому відповідачем не надано.

Слід зазначити, що до подачі банком позову про стягнення заборгованості за кредитним договором у червні 2016 року, ОСОБА_1 не зверталась до суду з позовами про шахрайські дії ФОП ОСОБА_2 , зустрічний позов подала у жовтні 2016 року, вже після того, як банк подав свій позов про стягнення заборгованості.

Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та її незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року в частині суми стягнутої заборгованості та судового збору змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором №ABH0RG136010076 від 27.09.2015 з 18 683,28 грн. до 12 210,28 грн., яка складається з: 12 200,76 грн. - заборгованість за кредитом; 9,52 грн - заборгованість по процентам закористування кредитом, в решті позовних вимог відмовити.

Зменшити розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» з 1378 грн. до 900,58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: