КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 380/583/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1513/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гаєвського Олексія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року у складі судді Косович Т.П.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначено, що між банком та ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року № 354, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти, в сумі 200 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних, строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення - не пізніше 03 вересня 2018 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору від 03 вересня 2008 року, між банком та майновим поручителем ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 60 від 03 вересня 2008 року, предметом якого було визначено нерухоме майно, а саме земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» умови договору виконав, неодноразово звертався до позичальника про необхідність погашення простроченого платежу та можливість звернення стягнення на все майно позичальника в порядку, встановленому законодавством України, між тим, відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, з урахуванням уточнень, позивач просив:

стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року № 354 в розмірі 280 477 грн.02 коп.;

звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 03 вересня 2008 року № 60, а саме на: земельну ділянку (кадастровий номер № :01:057:0024, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 023914 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 24 червня 1997 року № 43; житловий будинок, загальною площею 89,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 23 грудня 1985 року б/н, виданого Тетіївською міською радою та зареєстрованим в реєстрі за № 3444;

визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: земельної ділянки (кадастровий номер № :01:057:0024, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житлового будинку, загальною площею 89,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів під час проведення виконавчих дій відповідним відділом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження за початковою ціною продажу визначеною у розмірі 383 340 грн.;

за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки задовольнити вимогу ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669, код СДРПОУ 09322277 по погашенню заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії від 03.09.2008 року № 354, яка станом на 01 серпня 2017 року становить 280 477 грн. 02 коп.;

а також стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4207 грн. 16 коп.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що під час провадження справи у суді першої інстанції представником відповідачів було подано зустрічний позов, у прийнятті якого необґрунтовано було відмовлено, а також судом не надано правової оцінки заявленому клопотанню про застосування строків позовної давності по відношенню до права позивача на стягнення заборгованості, чим допущено вибірковість прийняття доказів по справі та порушення вимог ст.ст. 49, 193 ЦПК України.

Посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення ні чим не обґрунтовується, складається з короткого опису позовних вимог, умов кредитного договору та переліку статей національного законодавства, а наданий позивачем розрахунок жодним чином не обґрунтовується, остільки суми зазначені в ньому документально не підтверджені, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, з постановлення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, представника ПАТ «Державний ощадний банк України», який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10026/0538 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року № 354 (надалі - договір) із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних, відповідно до якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200 000 грн., а остання зобов`язувалася належним чином використати і повернути у передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах і у строки, визначені цим договором (а.с.12 т.1).

Згідно з п. 1.2 розділу 1 договору сторони погодили, що кредит надавався на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами).

За змістом п.1.5 розділу 1 договору кредит надавався відповідачу 2 на 120 (сто двадцять) місяців з терміном остаточного погашення (повернення) кредиту не пізніше 03 вересня 2018 року.

Відповідно до п. 1.9.1 п. 1.9. розділу 1 договору визначено, що проценти нараховуються банком щомісячно на рахунок, відкритий в філії банку на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит.

Пунктами 1.9.2 п. 1.9. розділу 1 договору визначено, що при розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору від 03 вересня 2008 року № 354 між банком та майновим поручителем - ОСОБА_2 03 вересня 2008 року був укладений іпотечний договір № 60, посвідчений приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф. та зареєстрованим в реєстрі за № 2349. Предметом іпотеки за іпотечним договором за домовленістю між банком та відповідачем 2 було визначено нерухоме майно: земельну ділянку (кадастровий номер № :01:057:0024, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .3 загальною площею 0,1000 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 023914 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 24 червня 1997 року № 43; житловий будинок, загальною площею 89,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 23 грудня 1985 року б/н, виданого Тетіївською міською радою та зареєстрованим в реєстрі за №34 (а.с.13-15 т.1).

Згідно п. 1 іпотечного договору № 60 від 03 вересня 2008 року, іпотекодавець, як майновий поручитель боржника, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотеко держатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, викладених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується документами, що вказані в п.1.3 цього договору.

З матеріалів справи убачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання позичальнику коштів у вищевказаному розмірі, тоді як позичальник ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

У долученому до справи розрахунку банком визначено суму заборгованості станом на 01 серпня 2017 року у сумі 280 477 грн. 02 коп., яка складається з: 29 440 грн. - загальна сума не простроченого кредиту (основного боргу); 98 538 грн. 41 коп. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом ( по основному боргу); 54 233 грн. 71 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.; 33 095 грн. 76 коп. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 10 261 грн. 63 коп. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 39 653 грн. 55 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року; 8 116 грн. 69 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року; 5 446 грн. 34 коп. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року; 1 690 грн. 93 коп. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року (а.с.1-5 т.2).

Визнаючи доведеними підстави для висновків про стягнення заборгованості з боржника та звернення стягнення на іпотечне майно, районний суд виходив з того, що у зв`язку із невиконанням зобов`язань, у позичальника утворилася заборгованість, а за умовами іпотечного договору банк набув право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення ні чим не обґрунтовується, складається з короткого опису позовних вимог, умов кредитного договору та переліку статей національного законодавства, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків районного суду щодо наявності правових підстав до задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України договір є підставою для виникнення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше і спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частко у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Матеріалами справи доведено існування заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року № 354, в той час як відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_2 забезпечив виконання кредитних зобов`язань боржника нерухомим майном.

Колегія суддів визнає безпідставними посилання апеляційної скарги про допущені судом порушення та неможливість одночасно стягнення суми заборгованості за кредитним договором й звернення стягнення на предмет іпотеки, з огляду на наступне.

Так, згідно керівних роз`яснень, які містяться у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Враховуючи, що особою позичальника є ОСОБА_1 , а майновим поручителем - ОСОБА_2 , тобто особа боржника є відмінною від особи іпотекодавця, районний суд дотримався вимог закону й правомірно одночасно стягнув з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 354 від 03 вересня 2008 року та звернув стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором № 60 від 03 вересня 2008 року.

Відповідно до п. 7.8 договору відновлювальної кредитної лінії сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України до 3-х років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі але не виключно щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачено умовами цього договору (а.с.251, 252 т.3).

Разом з тим, згідно даних долученого до справи розрахунку заборгованості, позичальником несвоєчасно та не у повному обсязі вносилися передбачені умовами договору платежі, останній частковий платіж по тілу кредиту внесено 25 грудня 2014 року за вересень 2013 року, а на сплату відсотків за користування кредитом - 01 вересня 2015 року, в той час згідно даних долученого до справи розрахунку заборгованості, борг по сплаті відсотків виник у липні 2014 року (а.с.47-49 т.1, 1-5 т.2), а пеня за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, у сумі 44 357 грн. 39 коп., нарахована в межах 3-х річного терміну, що узгоджується з п.7.8 договору.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими твердження апеляційної скарги про наявність підстав до врахування поданої під час розгляду районним судом справи заяви про застосування строків позовної давності.

Як свідчать матеріали справи, позичальником порушено умови договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до застосування до виниклих правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у вигляді інфляційних та 3-х відсотків річних й стягнення відповідних сум грошових коштів.

Пунктом 1.4 іпотечного договору сторонами добровільно визначено вартість переданого ОСОБА_2 нерухомого майна у загальній сумі 383 340 грн.

Вартість іпотечного майна ніким не оспорено.

За таких обставин, колегія суддів визнає правомірними висновки суду в частині визначення початкової ціни продажу іпотечного майна, в сумі 383 340 грн.

Між тим, з висновками районного суду в частині суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» за договором відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року № 354 та яка підлягає погашенню за рахунок коштів, отриманих від реалізації належного ОСОБА_2 іпотечного майна, в розмірі 280 477 грн. 02 коп., погодитися неможливо.

При цьому, колегія суддів враховує таке.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває упровадженні, зокрема, суду.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до справи, під час розгляду заявленого позову, судом першої інстанції призначалася судово-економічна експертиза, проте проведена не була (а.с.66-88 т.2).

З метою усунення неповного з`ясування обставин справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року по справі призначено судово-економічну експертизу.

Згідно висновку експерта від 30 серпня 2019 року № 859/19-71/24157/24158/19-71 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Борисенко О.Б. за результатами проведеної економічної експертизи, заборгованість позичальника перед банком за договором відновлювальної кредитної лінії № 354 від 03 вересня 2008 року станом на 01 серпня 2017 року, складає в загальному розмірі 277 714 грн. 28 коп., яка складається із : 29440 грн. - суми непростроченого кредиту (основного боргу); 95776 грн. 04 коп. - загальної суми прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 54 233 грн. 71 коп. - загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.; 33 095 грн. 76 коп. - загальної суми пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 10 261 грн. 63 коп. - загальної суми пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 39 653 грн. 55 коп. - загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року; 8 116 грн. 69 коп. - загальної суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року; 5 446 грн. 34 коп. - суми 3 % річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року; 1 690 грн. 93 коп. - суми 3 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з 31 липня 2014 року по 31 липня 2017 року (а.с.40-54 т.3).

Отже, висновком експертизи спростовано встановлену судом заборгованість ОСОБА_1 за простроченими черговими платежами у сумі 98 538 грн. 41 коп. й визнано доведеним існування такого боргу у меншому розмірі - 95776 грн. 04 коп.

Згідно з нормами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Як свідчать матеріали справи, висновок експертизи складено висококваліфікованим спеціалістом ОСОБА_3 , яка має кваліфікацію судового експерта та тривалий стаж експертної роботи з 2006 року й підстав для сумніву у його об`єктивності, за результатами економічних досліджень, не встановлено.

Враховуючи викладене та зміст висновку експерта № 859/19-71/24157/24158/19-71 від 30 серпня 2019 року, колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення у основу судового рішення зазначеного висновку й зміни рішення районного суду в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року № 354 з 280 477 грн. 02 коп. до 277 714 грн. 28 коп.,а також зменшення суму заборгованості з 280 477 грн. 02 коп. до 277 714 грн. 28 коп., яка підлягає погашенню за рахунок коштів, отриманих від реалізації належного ОСОБА_2 іпотечного майна.

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

З огляду на викладене, подана по справі апеляційна скарга представника відповідача підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гаєвського Олексія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року змінити в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії від 03 вересня 2008 року №354 шляхом зменшення з 280 477 грн. 02 коп. до 277 714 грн. 28 коп., та зменшити суму заборгованості з 280 477 грн. 02 коп. на 277 714 грн. 28 коп., яка підлягає погашенню за рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: