Справа № 482/1829/18
Номер провадження 2/482/181/2019
27 червня 2019 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Зоряне» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,-
У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ФГ «Зоряне» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.
На обґрунтування позову вказав, що отримав у спадщину земельну ділянку площею 9, 7113 га, яка розташована на території Новоодеської міської ради Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і передана в строкове платне користування ФГ «Зоряне» на підставі договору оренди землі від 27 червня 2006 року, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем.
Вказує, що за умовами п.40 договору оренди земельної ділянки, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або його розірвання.
Після оформлення спадкових прав, позивач не виявив бажання продовжувати дію спорного договору і вирішив розірвати його у відповідності до п. 40 вказаного вище договору оренди, в квітні 2019 року звернувшись до відповідача з вимогою про зміну власника земельної ділянки та виплату орендної плати за 2018 рік, на що не отримав ніякої відповіді від відповідача та не отримавши заборговану орендну плату за користування належною йому земельної ділянки.
У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не прибули, останній надав на адресу суду заяву, якою просив про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ФГ «Зоряне» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцезнаходженням юридичної особи (ч.10 ст. 28 ЦПК), що підтверджено особистим підписом уповноваженої особи ФГ «Зоряне» у бланках зворотніх поштових повідомлень про судові виклики, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.
Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 червня 2006 р. між ОСОБА_2 та ФГ «Зоряне» було укладено договір оренди землі № 40, за умовами якого ОСОБА_2 передала в оренду ФГ «Зоряне», належну їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 земельну ділянку площею 9,7113 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоодеської міської ради Миколаївської області, строком на 15 років.
Відомості щодо розірвання договору, зміни його умов відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.
Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну ділянку, передану в оренду ФГ «Зоряне».
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 липня 2018 року, позивач ОСОБА_1 успадкував спірну земельну ділянку після смерті ОСОБА_2
Відомості щодо набуття права власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно даної земельної ділянки внесено 30 липня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним витягом № 132606322 від 30.07.2018 р.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Свобода договору включає, серед іншого, право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ним договору.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Таким законом є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-ХІV, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 якого, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.
На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.
Згідно частини четвертої зазначеної статті Закону №161-ХІV, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Системний аналіз вказаних положень діючого законодавства дає підстави вважати, що договір оренди землі може бути розірваний судом за вимогу нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором.
За загальними приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення ( ч.1.ст. 1225 ЦК України)
Згідно ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки.
У пункті 40 договору оренди землі, сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.
При цьому, ця умова погоджена сторонами у спосіб, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 F 220, шляхом закреслення у тексті договору непотрібного - словосполучення «не є».
Вказаний пункт договору повністю узгоджується з вищезазначеними положеннями ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а також положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України.
Судом встановлено, що позивач після оформлення права на спадщину, фактично став новим власником земельної ділянки, переданої в оренду за спірним договором, а 04.04.2019 р. направив відповідачу повідомлення, згідно з яким повідомив орендара про офіційне набуття ним права власності на вищевказану земельну ділянку у відповідності до вимог ч. 3 ст. 148 Земельного Коднксу України та про виплату йому, як новому власнику, орендної плати за 2018 рік, з вказанням реквізитів для проведення вищезазначеної оплати. Вказане повідомленя оформлено у відповідності до вказаної норми Закону.
Проте відповідач ФГ «Зоряне» не відреагувало на зазначену вимогу позивача.
Враховуючи викладене та те, що позивач набув право власності на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник спірної земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та постановити рішення, яким розірвати спірний договір оренди землі.
Саме такий правий висновок викладено і постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі №647/1460/17.
Крім того, всупереч вимогам Договору, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування земельною ділянкою, позивачу за 2018 рік не сплачено обумовленої умовами договору орендної плати.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату - визначена, як істотна умова договору оренди землі.
Відповідно до Указу Президента України № 92/2002 від 02.02.2002 р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», орендна плата не може бути меншої, ніж 3% від вартості земельної ділянки.
Відповідно до договору оренди землі №40 від 27.06.2006 р., а саме п. 9, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі - 1000 грн. на рік, у тому числі рілля 1000 грн., орендна плата вноситься в грошовій або в натуральній формі ( за бажанням орендодавця сільськогосподарською продукцією по договірним цінам на момент розрахунку).
Відповідно до п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Відповідно до п. 11 Договору, орендна плата вноситься у грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна до 20 числа останнього у звітному році місяця.
За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.
Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.09.2018 р. за № 1376/177-18, наданого Відділом Держгеокадастру у Новоодеському районі Миколаївської області, нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, а саме земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 , місце розташування Новоодеська міська рада Новоодеського району Миколаївської області, площею 9,71 га становить 205528,13 грн.
Позивач звертався до відповідача з письмовою заявою щодо виплати заборгованості по орендній платі, що підтверджено матеріалами справи, однак відповіді не отримав.
Відповідно, відповідач повинен сплатити позивачу, як власнику і спадкоємцю прав обов`язків померлого орендодавця орендну плату за 2018 рік в розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 6165,84 грн. ( 205528,13 грн. х 3% = 6165,84 грн.).
Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.
В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до фермерського господарства «Зоряне» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: