ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1785/17 Номер провадження 22-ц/814/2522/19Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року у складі судді Кіндяка І.С.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської філії районних електромереж ПАТ «Полтаваобленерго», ПАТ «Полтаваобленерго» про визнання дій протиправними по відключенню електропостачання,

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Полтавської філії районних електромереж ПАТ «Полтаваобленерго», ПАТ «Полтаваобленерго», в якому із урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 21.03.2018 року просив суд: визнати дії ПАТ «Полтаваобленерго» в особі філії районних електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» по відключенню 06.06.2017 року, ОСОБА_1 як споживача послуг з електропостачання домоволодіння, від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_1 незаконними; визнати нарахування за спожиту електроенергію ПАТ «Полтаваобленерго» такими, що не відповідають вимогам «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357; зобов`язати ПАТ «Полтаваобленерго» провести перерахунки заборгованості ОСОБА_1 по оплаті за фактично спожиту електричну енергію згідно показників лічильника; стягнути з ПАТ «Полтаваобленерго» та філії районних електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» солідарно на користь ОСОБА_1 відшкодування за нанесену моральну шкоду в розмірі 50 тисяч гривен; зобов`язати ПАТ «Полтаваобленерго» розмістити на своєму офіційному сайті калькулятор для розрахунків споживачам коштів за спожиту електричну енергію однозонних та двох-трьох зонних приладів обліку.

Позов мотивовано тим, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Споживання електричної енергії у вказаному будинку здійснюється на підставі договору від 18.11.2015 року за № (особовий рахунок НОМЕР_1 ) про користування електричною енергією, укладеного з ним, позивачем ПАТ «Полтаваобленерго». В середині 2015 року за вказаною адресою було встановлено багатозонний електролічильник з фіксуванням користування електричною енергією - «ДЕНЬ/НІЧ». Та під час такого встановлення працівниками Полтаваобленерго, роз`яснено споживачу, що кожного місяця по телефону він як споживач повинен повідомляти працівників кол-центру ПАТ «Полтаваобленерго» показники лічильника на 1 число кожного місяця потім потрібно телефонувати з 6 числа по 10 (в інші дні, зі слів спеціаліста кол-центру, не працює програма яка проводить розрахунки) і споживачу повідомляють суму, яку він повинен сплачувати за використану електричну енергію.

У березні 2017 року ним було використано електроенергії 452/294 кВт (день/ніч) та здійснено платіж за спожиту в лютому електроенергію на суму 579,05 гр., а в квітні 2017 року енергопостачальник його повідомив, що за спожиті в березні 97/60 кВт, він повинен доплатити - 634, 92 грн.

З даною сумою боргу позивач не погодився, про що повідомив працівницю кол-центру ПАТ «Полтаваобленерго».

Згідно листа Полтавської філії ПАТ «Полтаваобленерго» № 13-22-01-1301 від 07.07.2017 року станом на 30.06.2017 року прострочений борг за спожиту ектроенергію становить 1256,00 грн. з повідомленням про можливе припинення енергопостачання.

02 червня 2017 року він отримав попередження ПАТ «Полтаваобленерго» від 26.05.17 року про відключення від електропостачання у зв`язку з виниклою заборгованістю в сумі 499,91 гривень.

Не погодившись з сумою боргу, ОСОБА_1 звернувся із листом до відповідача, в якому просив провести перевірку розрахунків за оплату електроенергії.

06.07.2017 року у зв`язку з несплатою заборгованості за спожиту електричну енергію його будинок був відключений від електропостачання.

ОСОБА_1 08.08.2017 року сплатив виниклу заборгованість в сумі 340,84 гривень, після чого електропостачання до вказаного будинку було відновлено 10.08.2017 року відповідно до завдання на включення електроустановки № 297.

Вважає, що відповідачем було порушено порядок нарахування оплати за електроенергію та незаконно відключено його будинок від постачання електроенергії, у зв`язку з чим він змушений був істотно змінити умови життя, що також це принизило його честь і гідність перед односельцями і знайомими й призвело до глибоких моральних страждань, тому завдану йому моральну шкоду оцінює у 50000 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії ПАТ «Полтаваобленерго» в особі філії районних електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» по відключенню 06.06.2017 року ОСОБА_1 , як споживача послуг з електропостачання домоволодіння, від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_1 , - частково незаконними.

Зобов`язано ПАТ «Полтаваобленерго» розмістити на своєму офіційному сайті калькулятор для розрахунків споживачам коштів за спожиту електричну енергію однозонних та двох-трьох зонних приладів обліку.

В іншій частині вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в дохід держави судовий збір в розмірі 1762.00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії ПАТ «Полтаваобленерго» з відключення належного позивачеві домоволодіння від енергопостачання не відповідають вимогам абзацу 5 п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, а тому позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також з метою недопущення помилок для споживача у здійсненні розрахунків по сплаті спожитої електричної енергії надавач послуг повинен розмістити на своєму офіційному сайті калькулятор для розрахунків споживачам коштів за спожиту електроенергію для двох-трьох зонних приладів обліку. В іншій частині вимоги позивача не відповідають правовим та фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та недоведеними.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, задовольнивши його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не призначив перерахунку нарахувань за користування електроенергією і не з`ясував дійсну суму боргу перед електропостачальником.

Вказує також, що судом було безпідставно не взято до уваги доводи позовної заяви щодо завдання йому моральних страждань незаконними діями відповідача.

Звертає увагу, що незаконність відключення електричної енергії з боку відповідача була доведена в процесі розгляду справи, отже, завдані йому моральні страждання безпосередньо пов`язані з протиправною поведінкою відповідача і знаходяться з нею у причинному зв`язку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Полтаваобленерго» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення у зв`язку з необґрунтованістю її доводів.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в за адресою: АДРЕСА_1 .

18 листопада 2015 року між гр. ОСОБА_1 та енергопостачальником Полтавською філією районних електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» було укладено Договір про користування електричною енергією № , згідно якого позивачу надаються послуги електропостачання за вказаною адресою.

Згідно п. 1.2. умов укладеного договору енергопостачальник зобов`язався надійно постачати споживачеві електричну енергію з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості.

Відповідно до п.п. 1.3., 3.2. Договору споживач ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за обумовленими тарифами та на умовах цього договору; щомісячно своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію.

Пунктом 5.1. Договору передбачено оплату за електричну енергію здійснювати відповідно до показань приладу обліку.

Пунктом 6.1. Договору зазначено, що енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачеві, або його майну в розмірі і порядку, визначеному законодавством.

В середині 2015 року за вказаною вище адресою було встановлено багатозонний електролічильник з фіксуванням користування електричною енергією «ДЕНЬ/НІЧ».

У лютому 2017 року для контролю за розрахунками спожитої електричної енергії ОСОБА_1 зареєструвався та завів абонентську книжку на сайті ПАТ «Полтаваобленерго».

Також встановлено, що позивачем у лютому 2017 року використано електроенергії 452/294 кВт (день/ніч) та здійснено платіж за спожиту в лютому електроенергію на суму 579,05 грн., а в квітні 2017 року енергопостачальник його повідомив, що за спожиті в березні 97/60 кВт споживач ОСОБА_1 повинен доплатити - 634, 92 грн.

Позивачем з порушенням строку сплати та систематичності зазначення показників в період з 16.12.2015 року по 30.06.2017 року було здійснено платежі не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за спожиту електроенергію.

26 травня 2017 року ПАТ «Полтаваобленерго» на адресу споживача ОСОБА_1 було направлено попередження про відключення із зазначенням суми боргу 499,91 грн. та терміну її сплати.

Вказане попередження ОСОБА_1 отримав 02.06.2017 року, що підтверджується його підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись з вказаною заборгованістю, 06.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Полтаваобленерго» із заявою про проведення перевірки розрахунків.

У зв`язку з несплатою вказаної заборгованості за спожиту електричну енергію 06.07.2017 року будинок споживача ОСОБА_1 був відключений від електропостачання.

Згідно листа Полтавської філії ПАТ «Полтаваобленерго» № 13-22-01-1301 від 07.07.2017 року станом на 30.06.2017 року прострочений борг за спожиту електроенергію становить - 1256,00 грн. з повідомленням про можливе припинення енергопостачання.

08 серпня 2017 року ОСОБА_1 сплатив виниклу заборгованість в сумі 340,84 гривень, після чого 10.08.2017 року електропостачання до вказаного будинку було відновлено відповідно до завдання на включення електроустановки № 297.

Між сторонами виникли спірні правовідносини у сфері постачання фізичним особам електричної енергії та її використання на побутові потреби, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, які були чинними до 26.06.2018 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відключення будинку позивача ОСОБА_1 від електричної енергії відбулось до вирішення між електропостачальником та побутовим споживачем спірного питання щодо заборгованості, що не допускається Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду погоджується, оскільки дійсно згідно абзацу п`ятого пункту 27 вказаних Правил, якими регулювались правовідносини сторін, спірні питання щодо заборгованості вирішуються шляхом переговорів між електропостачальником та побутовим споживачем або в судовому порядку, до вирішення спірного питання між сторонами відключення об`єкта побутового споживача не здійснюється.

Оскільки на час відключення домоволодіння позивача 06 липня 2017 року від електропостачання між сторонами існував спір щодо заборгованості ОСОБА_1 за спожитою електроенергією, відповідач не мав права здійснювати відключення вказаного об`єкта споживача.

Наявність заборгованості позивачем не заперечувалась, проте існував спір щодо її розміру.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправними дії відповідача по відключенню будинку АДРЕСА_1 до вирішення спору між сторонами щодо заборгованості споживача.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» від 26.02.2015 р. № 220, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 березня 2015 року за № 231/26676, розрахунок плати за електроенергію, що відпускається населенню (у тому числі яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами), здійснюється за тарифами, які встановлено на обсяг, спожитий до 100 кВт·год електроенергії на місяць (включно) та обсяг, спожитий понад 100 кВт·год до 600 кВт·год електроенергії на місяць (включно).

Відповідно до статей 12, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (частини перша, друга статті 13 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Оскільки позивачем не доведено, що розрахунок та оплата спожитої електроенергії здійснювались ним відповідно до встановлених тарифів, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним нарахування ПАТ «Полтаваобленерго» та зобов`язання відповідача провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 є правомірними і доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Розглянувши доводи апеляційної скарги щодо відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Проте таких обставин в ході судового розгляду справи позивачем заявлено не було і судом не встановлено.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вказаною нормою Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за завдану моральну шкоду у деліктних, позадоговірних правовідносинах, тоді, як спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі постачання електричної енергії побутовим споживачам.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (частина перша статті 714 ЦК України).

Судом встановлено неправомірність дій відповідача по відключенню домоволодіння позивача від електроенергії, проте такі дії випливають з договірних зобов`язань постачальника і на спірні правовідносини положення статті 1167 ЦК України не поширюються.

Таким чином, правові підстави для стягнення моральної шкоди внаслідок припинення електропостачання до будинку позивача по справі відсутні і суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування такого висновку, проте це не вплинуло на правильність правового результату вирішення справи.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом першої інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, що можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення із наведених в апеляційній скарзі мотивів.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль