КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/5972/19

провадження № 22-ц/824/13155/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Перебитюка А.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігор Миколайович

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року у складі судді Жука М.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», про визнання рішення протиправним та скасування державної реєстрації за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., в якому просила визнати недійсною з моменту вчинення державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності: 30195449 від 06.02.2019 17:38:05, про реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідачів.

29 липня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та заборони АТ «Укрсоцбанк» та будь-яким третім особам вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири, а саме, їх входження, вселення у квартиру, проведення реєстрації у квартирі як постійних чи тимчасових мешканців.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що між сторонами виник спір щодо правомірності реєстрації права власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк», а тому невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 стане перешкодою для належного та повного захисту її прав.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі, оскільки вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не містить належного обґрунтування припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Указує на те, що вважаючи незаконним факт набуття права власності АТ «Укрсоцбанк» на спірне майно, яке є єдиним житлом позивача та членів її сім`ї, остання звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом у даній справі.

Посилається на те, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач оспорює правочин (державну реєстрацію), на підставі якого право власності на нерухоме майно, яке є єдиним житлом ОСОБА_1 та членів її сім`ї, перейшло поза волею позивача до АТ «Укрсоцбанк» у незаконний спосіб.

Зауважує, що нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, є предметом спору та на даний час належить відповідачеві АТ «Укрсоцбанк», який вправі розпорядитися своїм цим майном на власний розсуд, що призведе до утруднення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду.

Відповідачі не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149-153 ЦПК України та виходив з того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки всупереч правилам процесуального закону не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом у даній справі, вважаючи незаконним факт набуття права власності АТ «Укрсоцбанк» на спірне майно, яке є єдиним житлом позивача та членів її сім`ї.

При цьому, предметом спору в даному випадку є захист права власності позивача на спірне майно шляхом визнання недійсною з моменту вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 30195449, про реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 25 квітня 2007 року між ТОВ «УніКредитБанк» в особі Донця О.В. , який діяв на підставі довіреності, посвідченої 22 листопада 2006 року ПНКМНО Русанюком З.З. та зареєстрованого в реєстрі за №7885, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та фізичною особою, громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №MRTG-24.

На виконання умов кредитного договору між ТОВ «Уні Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та громадянкою України ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, укладено Іпотечний договір № MRTG-24/S, посвідчений Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25 квітня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №1430.

У позовній заяві зазначено, що згідно п.1.1 Договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 25 квітня 2007 року ПНКМНО Русанюком З.З.

Вищевказані обставини, на думку колегії суддів, дають підстави для висновку про наявність можливості у АТ «Укрсоцбанк» розпорядитися спірним майном під час судового розгляду справи, крім того, з матеріалів справи видно, що спірна квартира є єдиним житлом позивача та членів її сім`ї.

А тому, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки спір стосується майна, яке передано в іпотеку відповідачу АТ «Укрсоцбанк» та є єдиним житлом сім`ї позивача.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія уважає, що при розгляді місцевим судом передчасно дійдено висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не містить припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення у цій справі, оскільки суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої представником позивача заяви про забезпечення позову належним чином не дослідив та не звернув уваги на те, що АТ «Укрсоцбанк» має реальну можливість розпорядитися спірним майном під час судового розгляду справи, а спірна квартира є єдиним житлом позивача та її родини.

З огляду на викладене, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, є необґрунтованим.

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, колегія доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача та накладення арешту на спірну квартиру, законність переходу прав на яку оспорюється позивачем в рамках даної цивільної справи. Підстав для вжиття інших видів забезпечення позову належними та допустимими доказами не доведено, тому заява в частині інших видів забезпечення позову, крім накладення арешту, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2019 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

В іншій частині заяву про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай