Справа №173/2449/19
Провадження №2-о/173/126/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

при секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровокам`янська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Дніпровокам`янська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 28.10.2019 року.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності її матері правовстановлюючого документу: договору купівлі-продажу будинку від 14.09.1993 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому допущена помилка та прізвище матері зазначене Перекінська.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці, ОСОБА_2 . Після укладання шлюбу мати змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

На момент смерті ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та залишила на ім`я заявниці заповіт, посвідчений 02.08.2016 року Ганнівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за реєстром № 23.

На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок їй було відмовлено. 17.09.2019 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В Постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2019 року було зазначено, що у наданих документах, а саме договорі купівлі-продажу будинку, посвідченому 14.09.1993 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром 2-3250, прізвище, ім`я, по батькові покупця зазначено « ОСОБА_6 ». Хоча в усіх інших документах вона зазначена як « ОСОБА_6 ».

Дана помилка не дає змоги встановити факт належності цього майна померлій ОСОБА_7 .

Таким чином, з метою надання можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу будинку, посвідчений 14.09.1993 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром 2-3250 належав ОСОБА_7 .

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Заінтересованою особою письмові пояснення суду не надані.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження видане Ганнівською сільською радаю Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 18.08.2000 року, де зазначено, що її мати ОСОБА_6 . Після укладання шлюбу (свідоцтво про одруження видане відділом виконавчим комітетом Лихівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області серії І- НОМЕР_1 № 297297), мати змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

На момент смерті ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та залишила на ім`я заявниці заповіт, посвідчений 02.08.2016 року Ганнівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за реєстром № 23.

На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений будинок їй було відмовлено 17.09.2019 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В.

В Постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2019 року було зазначено, що у договорі купівлі-продажу будинку, посвідченому 14.09.1993 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром 2-3250, прізвище, ім`я, по батькові покупця зазначено « ОСОБА_6 ». Хоча в усіх інших документах вона зазначена як « ОСОБА_6 ».

Дана помилка не дає змоги встановити факт належності цього майна померлій ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оцінюючи надані заявником докази, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 14.09.1993 року № 2-3250, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я., оскільки ім`я та по батькові зазначеної в договорі особи співпадають з власним іменем та по батькові матері заявника.

Відповідно до довідки Ганнівської сільської ради зазначено, що житловому будинку ОСОБА_6 присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . Аналогічна інформація надана архівним відділом Верхньодніпровської райдержадміністрації.

Розбіжності в написанні прізвища «Перекопська» і «Перекінська» є не значними, і пояснюються механічною помилкою при виготовленні тексту договору.

Крім того, договір знаходився саме у матері заявниці, а не в іншої особи, що також підтверджує факт його належності саме ОСОБА_6 .

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку що факт належності ОСОБА_8 зазначеного вище договору купівлі-продажу знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 14.09.1993 року № 2-3250, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я.

Встановлення факту належності вищезазначеного договору потрібно заявникові для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тобто має наслідком виникнення правовідносин, що виникають із права власності на нерухоме майно.

В іншому порядку встановити факт належності договору заявник немає можливості.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн. 20 коп., покладаються на заявника і поверненню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровокам`янська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 14.09.1993 року № 2-3250, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської нотаріальної контори Зезуль Л.Я., за яким покупцем зазначена ОСОБА_6 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн. 20 коп., покласти на заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення складений 28 жовтня 2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 28.10.2019 року

Оприлюднене: 31.10.2019 року

Дата набрання законної сили: 28.11.2019 року