ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1609/19 Справа № 203/4495/17 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради, третя особа - Орган опіки та піклування Центральної районної у м.Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми, визначення способу участі у вихованні, скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2017 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.10.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, від якого останні мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 є дідом, а ОСОБА_3 бабусею (з боку батька) дітей.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2017 року місце проживання дітей було визначено разом із матір`ю в квартирі АДРЕСА_1 .

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають змоги брати участі у вихованні онуків та позбавлені права на спілкування з ними, оскільки відповідач відмовляє в такому спілкуванні.

Рішенням Центральної районної у м.Дніпрі ради від 16.06.2017 року було визначено порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні малолітніх дітей у вигляді їх зустрічей щонеділі з 11-00 г. до 17-00 г. на території м.Дніпро, з урахуванням розпорядку дітей та за попередньою домовленістю із матір`ю. Після прийняття такого рішення ОСОБА_4 неодноразово приїздив до матері дітей та прохав надати їх для спільного відпочинку. Але кожного разу з даного приводу у колишньої дружини виникали сварки, внаслідок чого він не міг взяти синів та такими чином рішення органу опіки і піклування не виконувалось.

З урахуванням наведеного, посилаючись на чинення відповідачем позивачам перешкод у спілкуванні з дітьми, позивачі просили скасувати рішення виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради № 99 від 16.06.2017 року; визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні синів шляхом встановлення: зустрічей батька з синами першого та третього тижня кожного місяця з 18-00 г. п`ятниці до 10-00 г. неділі в межах м.Дніпро або м.Тернівка в присутності матері або без такої; спільного відпочинку двічі на рік (в зимовий та літній періоди), тривалістю не більше 15 діб кожний, у межах території України, за попереднім узгодженням з матір`ю дітей часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дітей, графіку їх навчання та заходів щодо розвитку, у присутності матері чи без такої.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визначити спосіб їх участі у вихованні онуків шляхом встановлення зустрічей з ними другого та четвертого тижня кожного місяця з 18-00 г. п`ятниці до 10-00 г. неділі у межах м.Тернівка.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : можливість зустрічей батька ОСОБА_4 , бабусі ОСОБА_3 та дідуся ОСОБА_2 з дітьми перший та третій тижні кожного місяця з 11-00 г. суботи до 12-00 г. неділі за місцем мешкання позивачів: АДРЕСА_2 , без присутності матері дітей - відповідачки ОСОБА_1 або в присутності останньої за її бажанням; можливість спільного відпочинку батька з дітьми під час літніх канікул протягом до 15 діб включно, в межах території України та за попереднім узгодженням з матір`ю дітей часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дітей, графіку їх навчання, без присутності матері дітей - відповідачки ОСОБА_1 або в присутності останньої за її бажанням.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду в цій частині та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом було залишено без уваги, що ОСОБА_4 наносив ОСОБА_1 тілесні ушкодження, про що свідчить висновок судово-медичного експерта. Крім того, з позивача стягуються аліменти в примусовому порядку. Відповідач вважає, що прямі контакти з батьком будуть суперечити інтересам дітей.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року.

Від шлюбу народилось двоє синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 та, відповідно, дідом і бабусею малолітніх дітей.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2017 року у справі №203/1028/17, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, а також визначено місце проживання дітей разом із матір`ю.

На теперішній час відповідач разом з дітьми мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачі постійно мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради № 99 від 16.06.2017 року за наслідками розгляду заяви позивача ОСОБА_4 було визначено порядок його участі у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді їх зустрічей щонеділі з 11-00 г. до 17-00 г. на території м.Дніпра, з урахуванням розпорядку дня дітей та за попередньою домовленістю із матір`ю хлопчиків.

Між батьками виникли непорозуміння, які носять особистий характер. Діти проживають з матір`ю, але сторонами не досягнуто домовленостей щодо способу та порядку участі батька, а також діда та бабусі у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, встановлені обставини справи, та приймаючи до уваги, що позивачі проживають у різних населених пунктах з дитиною, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про те, що права позивачів на спілкування з дитиною підлягають захисту, та встановив спосіб участі у вихованні дітей, який забезпечить баланс інтересів сторін.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_4 наносив їй тілесні ушкодження, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що відповідач до відповідальності в адміністративному або кримінальному провадженні не притягався. Неприязні стосунки між сторонами спору не повинні впливати на можливість спілкування дитини з батьком, бабусею та дідусем.

Посилання апеляційної скарги на те, що з позивача ОСОБА_4 стягуються аліменти в примусовому порядку не є підставою для обмеження його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися із дітьми, піклуватися про них і брати участь у їх вихованні.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, так і право дітей підтримувати в достатньому обсязі та на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з батьками, що закріплене в ст.9 Конвенції про права дитини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає рішення суду законним та справедливим.

Передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова