Справа № 347/289/19
Провадження № 2/347/331/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гордія В.І.,

з секретарем - Корбутяк Н.М.,

з участю представника позивача - адвоката Бойчука І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області про скасування арешту на майно та усунення перешкод у здійсненні права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області про скасування арешту на майно та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Із позовних вимог видно, що 02.12.1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (це дівоче прізвище позивачки) було укладено договір дарування житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Ромовською О.В. і зареєстрований в реєстрі за №2495 від 02.12.1997 року. Відповідно до зазначеного договору ОСОБА_3 подарував позивачці житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями було зареєстровано в обласному комунальному підприємстві «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 01.03.1999 року за реєстровим №112. А 11.03.1999 року до Косівського РВ ДВС з Косівського районного суду надійшов виконавчий лист про стягнення з позивачки на користь ОСОБА_5 як представника малого приватного підприємства (МПП) «Універсал» 4133 грн. боргу за договором позики. З метою забезпечення виконання судового рішення про стягнення боргу Косівським РВ ДВС управління юстиції в Івано-Франківській області в 1999 році було накладено арешт на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 . В 2002-2003 роках МПП «Універсал» в особі ОСОБА_5 звернулися до Косівського районного суду з позовами до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договорами позики в сумі 4133 грн. з врахуванням 3% річних та індексу інфляції та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 в зв`язку з неповерненням боргу. Ухвалою Косівського районного суду від 17.12.2003 року зазначені позовні вимоги об`єднані в одне провадження. А рішенням Косівського районного суду від 29.12.2004 року позовні вимоги МПП «Універсал» та ОСОБА_5 задоволено. Проте, на вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку було задоволено частково та за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.04.2005 року рішення Косівського районного суду від 29.12.2004 року в частині визнання за МПП «Універсал» права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 , було скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову МПП «Універсал» в задоволенні позову про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 . Вказане рішення апеляційної інстанції не оскаржувалося.

29.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію свого права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 . Однак у реєстрації їй було відмовлено в зв`язку із наявністю обтяження на вказане майно у вигляді заборони на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Бойчук І.Д. позовні вимоги підтримав повністю, суду дав пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник Косівського районного відділу ДВС Йоник І.М., просить прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як видно із копії договору дарування від 02.12.1997 року (а.с.10), між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Ромовською О.В. і зареєстрований в реєстрі за №2495 від 02.12.1997 року. Відповідно до зазначеного договору ОСОБА_3 подарував позивачці житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями в цілому за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 20.06.2007 року (а.с.7-9), в АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що стверджує факт наявності даного будинковолодіння.

Тобто, позивачка правомірно набула право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 .

Однак, в подальшому, як видно із копії рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.04.2005 року (а.с.11-12), за згодою ОСОБА_1 на належний їй житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , було накладено арешт, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 коштів, необхідних для повернення боргу в розмірі 4133 грн.

Як ствердив представник позивачки в судовому засіданні, ОСОБА_1 29.11.2018 року звернулася до державного реєстратора Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію свого права власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, однак, у реєстрації їй було відмовлено в зв`язку із наявністю обтяження на вказане майно у вигляді заборони на нерухоме майно, що стверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.14).

А як видно із копії інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.12.2018 року (а.с.15), 11.10.2007 року за № 5817986, реєстратором: Косівська районна державна нотаріальна контора (м. Косів, вул. Незалежності 85), було накладено заборону на нерухоме майно, а саме, житловий будинок в с . Кобаки, власником якого є ОСОБА_1 , підставою обтяження послужило повідомлення 1025 від 27.12.1999 року Косівської державної виконавчої служби.

Порядок та підстави звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи, арешт і вилучення майна (коштів) боржника, а також зняття арешту з майна, які повинні здійснюватися саме в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню судових рішень, передбачено положеннями ст.ст. 50, 56-59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, частинами 1, 4 та 5 статті 59 вищенаведеного Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тобто, арешт із майна може бути знято або самим виконавцем за наявності підстав передбачених статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», або ж судом за позовом боржника.

ОСОБА_1 скористалася своїм правом та звернулася до суду із позовом про скасування арешту на майно, однак, не надала суду жодного доказу того, що заборону на вказане нею у позові майно накладено саме в рамках забезпечення позову при розгляді цивільної справи за позовом МПП «Універсал» та ОСОБА_5 до неї про стягнення боргу, копію рішення по якій вона надала суду (а.с.11-12), і що давало б суду підстави для скасування заходів забезпечення позову по вказаній цивільній справі, оскільки арешт на майно, в такому випадку, повинен був би накладатися або виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, або за ухвалою відповідного суду, які як доказ, суду представлені не були.

А те, що ОСОБА_1 немає жодної кредитної чи іншої заборгованості, що стверджується довідкою виданою Косівським районним відділом ДВС, згідно якої ОСОБА_1 , 1977 р.н., жителька с . Кобаки, Косівського району, не являється боржником по обліках Косівського РВ ДВС (а.с.27), не дає суду підстави для задоволення позову, оскільки державні виконавці також наділені повноваженнями знімати заборони із майна боржника в разі погашення боржником своїх грошових зобов"язань, або ж у разі отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

А тому суд вважає, що вказаний позов є передчасним, оскільки за наявності передбачених законом підстав, вказана заборона може бути знята державним виконавцем, а скасування судом арешту накладеного на майно здійснюється тільки у випадку наявності накладення такого арешту на майно, що в судовому засіданні документально підтверджено не було, і є підставою для відмови у задоволення позову.

На підставі ст.ст. 15, 16, 328 ЦК України, ст.ст. 56-59 ЗУ «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Косівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області про скасування арешту на майно та усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Гордій В.І.