Справа № 156/493/19 Провадження №22-ц/802/774/19 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І. М.
Категорія:50 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Матвійчук Л.В., вивчивши апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 07 червня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника податків, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

07 червня 2019 року Іваничівським районним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 31.05.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 192,10 грн.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 07 червня 2019 року постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500 гривень.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести судове рішення про стягнення в її користь понесених витрат за надану професійну правничу допомогу в розмірі 1550 гривень.

Однак подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, виходячи з наступного.

Із змісту заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу встановлено, що вона просила видати наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі по однієї чверті від заробітку (доходу) платника податків, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

Згідно з ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу(ст. 133 ЦПК України).

Статтею 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2019 року Іваничівським районним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення аліментів, проте не вирішено питання стягнення сум судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Разом з тим, стягнення сум судових витрат, що сплачена заявником не є вимогою в розумінні ст. 161 ЦПК України та вирішується судом при видачі судового наказу і саме в судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України.

Отже, цивільне процесуальне законодавство не передбачає вирішення питання про стягнення судових витрат з боржника при видачі судового наказу окремим процесуальним документом.

У силу вимог ст. 353 ЦПК України ухвала Іваничівського районного суду Волинської області від 07 червня 2019 року не підлягає апеляційному оскарженню окремо від судового наказу від 07 червня 2019 року.

Згідно із вимогами п.п. 15.11 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Таким чином, процесуальним законом визначений порядок повернення апеляційних скарг на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, і це питання вирішується судом першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції до апеляційного суду, всупереч вимог п.п. 15.11 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, було направлено апеляційну скаргу на ухвалу, яка не оскаржується, то апеляційна скарга ОСОБА_1 на дану ухвалу підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення її заявнику.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 07 червня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з ОСОБА_2 повернути до Іваничівського районного суду Волинської області для виконання вимог п.п. 15.11 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя