Номер провадження: 22-ц/813/645/19
Номер справи місцевого суду: 2-1383/09
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 18.09.2017 року, постановлену суддею Домусчі Л.В.,

встановила:

28.01.2008 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.06.2009 року позов був задоволений, шлюб, зареєстрований 19.06.1987 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.08.2015 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.06.2009 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року заочне рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.06.2009 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 04.08.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.11.2016 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2016 року скасовано та справу направлено до Приморського районного суду м. Одеси на новий розгляд іншим складом суду.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.04.2017 року провадження по справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.06.2017 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2017 року скасовано та справу направлено до Приморського районного суду м. Одеси на новий розгляд іншим складом суду.

У судовому засіданні 18.09.2017 року представник позивача ОСОБА_4. заявив суду клопотання про закриття провадження у даній справі, посилаючись на те, що на теперішній час є рішення суду від 02.10.2015 року, яке набрало законної сили, та яким шлюб між сторонами вже розірвано (справа № 522/16901/14). Вказував, що відповідач має посвідку на мешкання в Україні та вона проживає в Одесі. На розгляді в судах м.Одеси знаходяться декілька її позовів до ОСОБА_1 про розподіл майна. Крім того, у судовому засіданні під час розгляду справи №522/16901/14 ОСОБА_2 не заперечувала проти розірвання шлюбу та надала свою згоду, рішення суду від 02.10.2015 року не оскаржувалось. Враховуючи вищенаведене, просив дану справу закрити з підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Представник відповідача - ОСОБА_3. у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника позивача. Зазначав, що відповідач не була присутня на судових засіданнях під час розгляду справи №522/16901/14 та не отримувала копію рішення суду. У даній справі є висновки ВССУ в ухвалі від 09.12.2015 року, згідно яких вказано про невизначеність підсудності цього спору судам України. Вказував, що відповідач є громадянкою Російської Федерації та постійно проживає у м. Москва, тому, посилаючись на положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписану в м.Мінську 22.01.1993 року, вважав, що спір має розглядатись судом РФ. З цих підстав просив закрити провадження у справі оскільки цей спір не підсудний цьому суду. При цьому не заперечував, що ОСОБА_2 має посвідку на проживання в Україні та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду 18.09.2017 року відмовлено представнику відповідача у клопотанні про закриття провадження по справі у зв`язку з непідсудністю даного спору цьому суду. Провадження у справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . В скарзі з посиланням на порушення норм процесуального та матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закрити за непідсудністю або відмовити позивачу у задоволенні його позову.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що він просив закрити провадження у цій справі на підставі міжнародного договору. Суд першої інстанції помилково визнав, що сторони по справі, які є іноземцями, мають тимчасові посвідки на проживання на території України і реєстрацію місця перебування на території України. Таким чином судом проігноровані наявні у справі письмові докази, що станом на 28.01.2008 року (дата подання позову) сторони по справні були і зараз є громадянами Російської Федерації, факт відсутності апелянта у м.Одесі у 2008-2009 роках підтверджується її трудовою книжкою, в якій зазначено, що вона працювала на території Ямало - Ненецького автономного округу в ТОВ «Газром видобуток Ноябрьськ» Російської Федерації та довідкою цього підприємства від 11.03.2015 року з зазначенням переодів її відпусток, що не співпадають з періодами судових засідань, отже на момент подання позову ОСОБА_2 постійно проживала та працювала на території Російської Федерації. Крім того ОСОБА_3 зазначає, що наполягання на непідсудності спору судовим органам України базується на тому, що при розгляді такого спору у судових органах Російської Федерації відповідач буде більш захищений від порушення своїх прав, бо, на думку відповідача, суди Російської Федерації приймають рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Апелянт не є ініціатором припинення шлюбу і наполягає не на його розторгненні, а на його збереженні, однак судом першої інстанції не було з`ясовано бажання і воля ОСОБА_2 з припинення цього шлюбу, не з`ясовано чи не будуть порушені її особисті права та майнові права після припинення шлюбу. Крім того, представник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що районним судом не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 та його представник -ОСОБА_4. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вже було зазначено, з позовом про розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 звернувся 28.01.2008 року. Справа неодноразово розглядалась судами різних інстанції. Відповідач ОСОБА_2 особисто участі у розгляді справи не брала, судовий розгляд проводився за участю її представника за довіреністю - ОСОБА_3., який у вересні 2017 року від імені ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, яка є предметом даного розгляду. Строк дії довіреності, яка видана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , сплив 25.02.2018 року, тобто один рік та чотири місяці тому, та апелянтом строк не поновлювався та не було залучено іншого представника. На звернення ОСОБА_3 щодо надання йому нової довіреності, ОСОБА_2 не реагувала, що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_3 (т.2, а.с.105).

Зазначені дії ОСОБА_2 свідчать про втрату нею інтересу до розгляду її апеляційної скарги, яка майже два роки перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції та розгляд якої неодноразово відкладався.

Така процесуальна поведінка відповідача та апелянта ОСОБА_2 , на думку колегії суддів, свідчить про зловживання нею своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, що суперечить завданню цивільного судочинства та порушує права позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Районний суд закрив провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, яка діяла під час постановлення ухвали) у зв`язку з тим, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 02.10.2015 року по справі №522/16901/14 було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділі записів актів цивільного стану адміністрації м. Ноябрську 19.06.1987 року, актовий запис № 407, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2015 року.

У відповідності до положень ст. 14 ЦПК України (в редакції, яка діяла під час постановлення ухвали) та ст.18 діючої редакції ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 2 частини1 ст.205 ЦПК України (в редакції, яка діяла під час постановлення ухвали) та п. 3 ч. 1 ст. 255 діючої редакції ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З аналізу зазначених норм закону випливає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Судом встановлено, що у справі №522/16901/14, рішення по які набрало законної сили, та у справі, що є предметом даного розгляду, збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто позови у цих справах є тотожними, а тому висновки суду першої інстанції інстанцій про закриття провадження у справі правомірним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги що провадження у справі необхідно було закрити на підставі непідсудності спору судовим органам України, оскільки імперативні норми п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, яка діяла під час постановлення ухвали) та ст.18 діючої редакції ЦПК України зобов`язують суд закрити провадження, якщо набрали законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогам.

Посилання в апеляційній скарзі судом першої інстанції не було з`ясовано бажання і воля ОСОБА_2 з припинення цього шлюбу, не з`ясовано чи не будуть порушені її особисті права та майнові права після припинення шлюбу у даному випадку не мають правового значення, оскільки, як було зазначено, вже є рішення суду, яким шлюб між сторонами розірвано та у якому всі ці питання було вирішено. Зазначене рішення відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо закриття провадження не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 18.09.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.06.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева