Справа № 509/4359/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Дорошко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь заяву Товариства за обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «УКРФІНАНС ГРУП» про роз`яснення рішення суду, надану по цивільній справі за первісним позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»

до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

Державної міграційної служби України Овідіопольського районного сектору управління державної міграційної служби в Одеській області,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області,

про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_1

до

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»

про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, скасування акту

та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» звернулося до суду з заявою про роз`яснення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року.

У заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», зазначалось, що судом прийнято рішення, яким прилюдні торги від 29.11.2013 року визнані недійсними, однак заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки, що були накладені у зв`язку з посвідченням договору іпотеки та записи про іпотеку, та зняті на підставі торгів не були повернуті ВДВС Овідіопольського РУЮ до Державного реєстру іпотеки та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Також заявник зазначив, що відсутність відповідних заборон та записів про іпотеку порушує права заявника, оскільки перешкоджає в праві іпотекодержателя, наданого йому законодавством, крім того відповідач може відчужити іпотечне майно, в зв`язку з чим просив суд роз`яснити рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року, в якому визначити, чи є рішення про визнання недійсними прилюдних торгів від 29.11.2013 року підставою для повернення записів про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що були накладені у зв`язку з посвідченням іпотечного договору від 24 січня 2008 за реєстровим № 211 між ПАТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , та були скасовані і вилучені на підставі постанови ВДВС Овідіопольського РУЮ, у зв`язку з реалізацією вказаного нерухомого майна на прилюдних торгах від 29.11.2013 року.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року заява ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» задоволена та роз`яснено рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року з зазначенням, що визнання прилюдних торгів від 29.11.2013 року недійсними є підставою для відновлення у Державних реєстрах записів про іпотеку та заборону з моменту вчинення первинного запису на підставі іпотечного договору.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду про роз`яснення судового рішення, посилаючись на те, що суд розглянув заяву про роз`яснення рішення суду не повідомивши сторониналежним чином про судове засідання, а також що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом фактично була постановлена ухвала про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, що не передбачено ст. 271 ЦПК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.05.2019 року (провадження № 22-ц/813/2603/19) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року скасовано, з направленням справи, щодо вирішення питання про роз`яснення рішення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.05.2019 року по даній справі зазначено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині порушення норм процесуального права, з підстав неналежного виклику сторін. Також, постановою Одеського апеляційного суду зазначено, що розглядаючи заяву про роз`яснення рішення, поза увагою суду залишилась та обставина, що до розгляду справи не були залучені інші учасники справи за позовом ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , а саме: Державна міграційна служба, та третя особа Овідіопольська районна державна адміністрація служба у справах дітей. Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що роз`яснюючи рішення суду, суд вийшов за межи, та змінив порядок та спосіб виконання рішення, колегія суддів Одеського апеляційного суду вважає передчасними, з тих підстав, що ухвала підлягає скасуванню саме з підстав неналежного сповіщення.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник заявника у судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд заяви у її відсутність.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ч.3 ст.271 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Ознайомившись з заявою, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , який діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, скасування акту та зобов`язання вчинити певні дії - задоволений частково, визнані прилюдні торги від 29.11.2013 року не дійсними.

06.11.2017 р. до суду з заявою про роз`яснення рішення суду звернулося Товариствоза обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», та зазначило, що є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі перереєстрований у ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК»), на підставі договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та договорами забезпечення, укладених 26 травня 2017 року між ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» і ТОВ «Фінансова Компанія «АВІСТАР», та19 жовтня 2017 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АВІСТАР» і ТОВ «Фінансова Компанія «УКРФІНАНС ГРУП», за умовами яких право грошової вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 3271-001/08Ф від 24.01.2008року,іпотечним договором від 24.01.2008 року за реєстровим №211 укладеним з ОСОБА_1 ,а також процесуальне правонаступництво за рішеннями суду та виконавчому провадженню перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП».

В матеріалах справи наявні письмові докази, надані ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», щодо заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та договорами забезпечення (у тому числі за іпотекою) від 26 травня 2017 року між ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІСТАР», договір № 19102017 купівлі-продажу прав вимог та договір про відступлення прав вимог за договорами забезпечення вимог від 19 жовтня 2017 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІСТАР» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», згідно яких право вимоги за кредитним портфелем (за переліком боржників та поручителей згідно додатку), у тому числі за боржником ОСОБА_4 (договір про відкриття кредитної лінії № 3271-001/08Ф від 24.01.2008) та його поручителем ОСОБА_1 (іпотечний договір, посвідчений 24.01.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. за реєстровим № 211), а також процесуальне правонаступництво за рішеннями суду та виконавчому провадженню перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП».

Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.55 ЦПК України зокрема у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За таких обставин ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» є правонаступником АТ «ПРАВЕКС-БАНК», та відповідно до ч.1 ст.271 ЦПК України може подати заявою про роз`яснення рішення як учасник справи.

У заяві ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» просить суд роз`яснити рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року щодо визнання прилюдних торгів недійсними, в якому чітко визначити, чи є рішення про визнання недійсними прилюдних торгів від 29.11.2013 року підставою для повернення записів про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що були накладені у зв`язку з посвідченням іпотечного договору від 24 січня 2008 за реєстровим № 211, укладеного між ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 , та були скасовані та вилучені на підставі постанови ВДВС Овідіопольського РУЮ, у зв`язку з реалізацією вказаного нерухомого майна на прилюдних торгах від 29.11.2013 року.

Із матеріалів справи вбачається, що записи про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , були накладені24.01.20108 року,разом з укладанням між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» і ОСОБА_1 іпотечного договору, посвідченого24 січня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 211.

В матеріалах справи наявні належним чином посвідчені копії матеріалів виконавчого провадження щодо реалізації на прилюдних торгах спірної нерухомості, надані на виконання ухвали суду від 15.04.2015 року за даною справою.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що вилучені зазначені записи про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки, що накладені у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 24.01.2008 року, були ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області на підставі постанови про зняття заборони відчуження та вилучення іпотеки від 16 липня 2014 року, у зв`язку зі складанням Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотекина прилюдних торгах, згідно протоколу Одеської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» №10/376/13/І від 29.11.2013 року про реалізацію житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, у зв`язку з реалізацією предмету іпотеки на торгах, виконавчий документ був повернутий стягувачеві на підставі Постанови від 16.07.2014 року за ВП № 30220146 згідно п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (що діяв в період вилучення записів та проведення виконавчих дій, далі Закон від 21.04.1999) тому що коштів від реалізації недостатньо для задоволення вимог стягувача. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 30220146, воно завершено 16.07.2014 року та передано на зберігання 12.01.2015 року, архівний номер 3255/2014.

Зустрічний позов про визнання прилюдних торгів недійсними поданий ОСОБА_1 до суду 27.02.2015 року, який був частково задоволений та прилюдні торги від 29.11.2013 року визнані недійсними рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону від 21.04.1999, завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. З огляду на зазначене, у державного виконавця після завершення виконавчого провадження не має законних підстав для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будь-яких записів.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст.10 зазначеного Закону у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державним реєстратором є державний виконавець, приватний виконавець. В інших випадках державну реєстрацію здійснюють інші державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, при посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком А.В. договору про відступлення прав вимог за договорами забезпечення зареєстрованим за № 2014 (у тому числі за іпотечним договором від 24 січня 2008 за реєстровим № 211, укладеним з ОСОБА_1 ), приватний нотаріус не зміг здійснити реєстрацію зміни (переходу) прав на іпотечне майно на нового іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» у зв`язку з наявністю запису припинення іпотеки 18.07.2014 року на підставі рішення державного реєстратора Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області Колесніченко Іриною Сергіївною.

Підставою припинення іпотеки була Постанова ВДВС Овідіопольського РУЮ про зняття заборони відчуження та вилучення іпотеки від 16 липня 2014 року, у зв`язку з реалізацією на прилюдних торгах житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , - згідно протоколу Одеської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» № 10/376/13/I від 29.11.2013 р.

Отже, 20 жовтня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шевченком Андрієм Володимировичем, винесено рішення № 37680669 та № 37681152 про відмову у внесені змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким відмовлено ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» у внесенні зміни до запису про інше речове право (іпотека) за № 6385733 та № 6385993 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 24746966 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не повернення відповідних записів про іпотеку та заборону за іпотекою до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, унеможливило й внесення відповідних змін до запису про іпотекодержалеля на підставі укладених договорів відступлення права вимоги, тоді як відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» - відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку, а саме відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.13 цього Закону, визначена структура Державного реєстру прав, а саме: Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1,2 ст. 598 ЦК України).

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України,частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить визначений перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

24 жовтня 2012 року Верховним Судом України розглянута справа №6-116цс12, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними.

Під час розгляду цієї справи Верховний Суд України зазначив, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - переможця прилюдних торгів. Крім того, враховуючи особливості, передбачені законодавством, складання за наслідками проведення прилюдних торгів відповідного акту є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже є правочином. Таким чином, ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватися недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину(статті 203, 215 ЦК України).

У разі скасування незаконного правочину, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного правочину, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується із положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі №6-116цс12 від 24 жовтня 2012 року, у справі № 6-53цс15 від 13 травня 2015 року,від 15 травня 2017 року у справі за № 6-786цс17.

У разі якщо аукціон на підставі якого проводилася реалізація іпотечного майна, визнано недійсним, передбачена статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстава для припинення іпотеки (реалізація предмета іпотеки) відсутня (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-130цс17).

Вищезазначене також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 61-1394св17, від 11 липня 2018 року у справі № 61-619св17, від 26 грудня 2018 року у справі № 61-38318св18.

Постановою Верховного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 61-38318св18 зазначено, що суди не повинні розглядали зняття обтяження на спірне майно як підставу для припинення іпотеки та ототожнювати ці поняття, оскільки обтяження тягне за собою лише обмеження права розпорядження майном. Враховуючи, що прилюдні торги, на яких реалізовано предмет іпотеки визнано недійсними та скасовано їх результати проведення, суди першої та апеляційної інстанцій зробили обґрунтований висновок, що відсутні підстави для припинення іпотеки відповідно до правил статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки, відповідно до цього Закону, а оскільки результати прилюдних торгів від 29.11.2013 року визнано судом недійсними, то й реалізація предмета іпотеки не відбулася та відповідно іпотека не припинена.

Виходячи з аналізу положень законодавства про іпотеку і порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, укладений договір про відступлення права вимоги за іпотекою є підставою для внесення змін до обтяжень (запису про іпотеку та заборону). Відсутність поновлення записів про іпотеку і заборону, у зв`язку з визнанням судовим рішенням прилюдних торгів недійсними (реалізація предмета іпотеки не відбулася) порушує пріоритетне право іпотекодержателя, надане йому законодавством.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виконання судового рішення полягає в тому, що воно є обов`язковим та підлягає виконанню.

Згідно з ч. 3 ст.271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Положення вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Виходячи із системного тлумачення вказаних положень роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення (постанова Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 808/1298/15).

Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акту є його неясність, невизначеність.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акту, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Отже рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року у справі № 509/4359/14-ц про скасування прилюдних торгів від 29.11.2013 рокує підставою для відновлення у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотекзаписів про іпотеку та заборону з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі прав, які були накладені у зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 24.01.2008 року.

Виходячи з визначеного, суд приходить до висновку, що рішення у даній частині не є зрозумілим, та таким, що потребує додаткового роз`яснення.

Керуючись ст.271 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про роз`яснення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2015 року - задовольнити.

Роз`яснити рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року по справі № 509/4359/14-ц, а саме, рішенням суду визнано прилюдні торги від 29.11.2013 року не дійсними, що є підставою для відновлення з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, - записів про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що були накладені у зв`язку з посвідченням іпотечного договору, укладеного між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» () і ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), та посвідченого 24 січня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. за реєстровим № 211.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч.6 ст.259 ЦПК України.

Повна ухвала складена 22.10.2019 року.

Суддя А.І. Бочаров