Справа № 190/803/18
Провадження №2/190/342/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м.П`ятихатки

Дніпропетровська область

П`ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Пронської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 07.10.2009 року між банком та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.05.2018 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме:

-649,54 грн., - заборгованість по тілу кредиту;

-94412,87 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-5704,97 грн., - заборгованість за пенею та комісією;

-штраф (фіксована частина) 500,00 грн.,

-штраф (процентна складова) 5038,37 грн.

Загальна сума заборгованості складає 106305 грн. 75 коп., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 1762 грн. 00 коп., сплаченого судового збору.

Представник позивача в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.157)

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, в задоволенні позову просить відмовити та застосувати строки позовної давності, вказавши, що платежі від 14.06.2012 року в сумі 100,00 грн., та від 14.10.2015 року в сумі 125,03 грн., на рахунок банку не вчиняв.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

07.10.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.9-16,22)

Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 07.10.2009 року складає 106305 грн. 75 коп., з яких:649,54 грн., - заборгованість по тілу кредиту; 94412,87 грн.,- заборгованість по процентам за користування кредитом; 5704,97 грн., - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 5038,37 грн.. (а.с.6-8)

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1457цс16, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вище вказаним рішенням ВС України дійшов висновку, що переривання строку позовної давності на підставі наданих лише банком розрахунку без надання квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження щодо здійснення платежу особисто відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. При цьому, вказав на позицію відповідача щодо заперечування вчинення ним таких дій.

Згідно п.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно позовних вимог позивача, відповідач отримав кредит 07.10.2009 року в сумі 1000 грн., останні погашення заборгованості по кредиту здійснено 14.06.2012 року в сумі 100,00 грн., та 14.10.2015 року в сумі 125,03 грн., а позов пред`явлено до суду лише 07.06.2018 року, при цьому, відповідач не визнає факту оплати вказаних сум заборгованості -100,00 грн., та 125,03 грн., особисто ним та просить застосувати строки позовної давності до позову.

Викладене свідчить про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з пропущенням позивачем строків позовної давності та відсутністю доказів в підтвердження переривання строків позовної давності діями самого відповідача.

Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 1762,00 грн..

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 106305 грн.75 коп., відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя