Справа № 708/740/19
Номер провадження № 4-с/708/2/19
У Х В А Л А

04 липня 2019 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з вказаною скаргою, зазначивши, що відповідно до постанови державного виконавця Карпичевої Т.В. від 02.07.2018 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 2/708/415/17 від 28.03.2018 року, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області, про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 77436,25 грн.

Дану постанову державного виконавця було направлено до Чигиринської ЦРЛ по місцю її роботи.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови Чигиринську ЦРЛ зобов`язано здійснювати відрахування з доходів боржника на рахунок стягувача в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 85349,87 грн.

Згідно до довідки № 647/03 від 14.06.2019 року, виданої КП Чигиринська багатопрофільна лікарня Чигиринської районної ради, з її заробітної плати проводиться утримання грошових коштів і в період з липня 2018 року по травень 2019 року утримано 8200 грн. заборгованості.

14.06.2019 року при спробі зняти грошові кошти з карткового рахунку, на який їй проводиться нарахування заробітної плати, з`ясувалося, що на її картковий рахунок № НОМЕР_1 в Чигиринському відділенні ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" накладено арешт.

Разом з тим, єдиним джерелом її доходу є заробітна плата, з якої щомісяця проводиться утримання в розмірі 20% в рахунок погашення боргу, тобто, судове рішення виконується.

Посилаючись на те, що відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення може бути звернено лише на її заробітну плату та не більше 20% від її розміру, просить суд визнати дії державного виконавця в частині накладення арешту на її картковий рахунок неправомірними та скасувати арешт карткового рахунку № НОМЕР_1 в Чигиринському відділенні ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

В судовому засіданні скаржниця підтримала свою скаргу та прохала її задовольнити, пояснивши суду, що 14.06.2019 року на її картковий рахунок було перераховано аванс і, коли вона хотіла його отримати, то побачила, що зняті гроші.

За роз`ясненням вона звернулася до банку, де їй повідомили, що виконавча служба наклала арешт на даний рахунок.

Після цього, звернувшись до виконавчої служби, вона отримала відповідь від державного виконавця, що це їх право накладати арешт.

А тому просить зняти арешт з вказаного рахунку, щоб вона мала можливість отримувати заробітнку плату, за рахунок якої проживає.

Представник Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Журавльова М.В. заперечувала проти задоволення скарги, пояснивши, що в них на виконанні дійсно перебуває зведене виконавче провадження про стягнення із скаржниці на користь ОСОБА_2 та кредитної спілки «Незалежність» заборгованості по кредиту.

При надходженні коштів в рахунок погашення боргу вони пропорційно розподіляються між стягувачами.

Вважаючи, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, прохала відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши скаржницю, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як передбачено ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець під час здійснення професійної діяльності керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

А як визначено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того необхідно звернути увагу, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області та у виконання виконавчого листа № 2/708/415/17 від 28.03.2018 року, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 77436,25 грн., головним державним виконавцем Чигиринського районного відділу ДВС Карпичевою Т.В. 02.07.2018 року винесено постанову ВП № 56647134 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Як передбачено п. 2 зазначеної постанови, Чигиринську ЦРЛ зобов`язано здійснювати відрахування з доходів боржниці на рахунок стягувача в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу в розмірі 85349,87 грн.

Судячи з довідки, виданої КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської районної ради, ОСОБА_1 працює в даному закладі охорони здоров`я і її заробітна плата перераховується на картковий рахунок № НОМЕР_1 "Райффайзен Банк Аваль"

Згідно до довідки № 647/03 від 14.06.2019 року, виданої КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської районної ради, із заробітної плати ОСОБА_1 , яка працює на посаді молодшої медичної сестри, проводиться утримання грошових коштів, і в період з липня 2018 року по травень 2019 року з її заробітної плати утримано борг в сумі 8200 грн., що свідчить про те, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором виконується.

Однак 11.05.2019 року головним державним виконавцем Чигиринського районного відділу ДВС Журавльовою М.В. винесено постанову ЗВП № 58222901 про арешт коштів боржника, які містяться на рахунках в АТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та АТ "Ощадбанк".

З довідки АТ "Райффайзен Банк Аваль" слідує, що на картку клієнта ОСОБА_1 № накладено арешт.

З виписки про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 вбачається, що саме на вказану картку останній зараховується виплата заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а в ч. 5 цієї ж статті вказано, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Однак в судовому засіданні встановлено, що такого повідомлення від банку до Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби не надходило.

Разом з тим у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається відповідно до постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника передбачені ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що внаслідок винесення державним виконавцем постанови про арешт усіх коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 від 11.05.2019 року, було накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на рахунку, який використовується останньою для отримання заробітної плати.

При цьому, на підставі вище вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є отриманою ОСОБА_1 заробітною платою, що суперечить положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно до якої у даному випадку із заробітної плати боржника може бути утримано лише частину у розмірі 20 відсотків.

Виходячи з того, що державний виконавець, як вже зазначалося вище, зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника лише після надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, але, як встановлено в судовому засіданні, такі документи до відділу ДВС від банку не надходили, то суд ввжає, що доводи скаржниці про безпідставність накладення державним виконавцем арешту саме на цей рахунок є необґрунтованими, у зв`язку з чим не може визнати дії державного виконавця в даній ситуації протиправними.

Разом з тим, судом встановлено, що після отримання від скаржниці інформації про накладення арешту на її заробітну плату, державним виконавцем не вжито необхідних заходів для зняття арешту з вище вказаного карткового рахунку скаржниці.

Таким чином, враховуючи, що скаржниця не просить скасувати вищезгадану постанову державного виконавця про накладення арешту на зарплатний рахунок, а лише просить зняти арешт з цього карткового рахунку, а також беручи до уааги, що відповідно до ст. 451 ЦПК України суд може за наслідками розгляду скарги, у разі її обґрунтованості, лише зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особі органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), суд вважає за необхідне зобов`язати начальника Чигиринського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карпичеву Т.В. зняти накладений постановою державного виконавця Журавльової М.В. від 11.05.2019 року у виконавчому провадженні № 58222901 арешт з грошових коштів, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", у зв`язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 43 Конституції України, ст., ст. 97, 115 КЗпП України, ст., ст. 1, 6, 59, 68, 70, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст., ст. 24, 25 Закону України «Про оплату праці», ст., ст. 10, 81, 89, 263-265, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати начальника Чигиринського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карпичеву Тетяну Володимирівну зняти накладений постановою державного виконавця Журавльової М.В. від 11.05.2019 року у виконавчому провадженні № 58222901 арешт з грошових коштів, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня її складення.

Головуюча