Провадження №2/523/471/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дегодій І.М., Авазашвілі Н ОСОБА_2 М ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, -

встановив:

ОСОБА_4 , звернувся до суду із зазначеним позовом, який до початку розгляду справи по суті уточнив та просив стягнути з Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (далі ГО «Товариство «Комбі-2») на його користь середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі від 15 лютого 2018 року за період з 15 лютого 2018 року по 05 червня 2018 року включно в розмірі, та заробітну плату за період з 06 червня 2018 року по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року в розмірі встановленому штатним розкладом.

В обґрунтування вимог посилався на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018р. його було поновлено на посаді охоронця Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», стягнуто невиплачену заробітну плату за травень 2017р. в розмірі 3 200,00 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36 550,00грн., моральну шкоду в розмірі 3 000,00грн.

16.03.2018р. Лиманським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП 56056992.

Наказом №3 від 05.06.2018р. позивач був поновлений на роботі та постановою головного державного виконавця Лиманського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 27.06.2018р. виконавче провадження було закінчено в зв`язку з виконанням рішення суду про поновлення на роботі.

Отже, відповідач поновив позивача на роботі лише 05 червня 2018 року.

З 06 червня 2018р. по 26.06.2018р. позивач відпрацював п`ять добових змін, які починались з восьмої години ранку одного дня та закінчувались о восьмій годині наступного дня, а саме з 06.06.2018р. по 07.06.2018р., з 10.06.2018р. по 11.06.2018р. з 14.06.2018р. по 15.06.2018р., з 18.06.2018р. по 19.06.2018р. з 22.06.2018р. по 23.06.2018р.

26 червня 2018р., ОСОБА_4 , за наказом керівника ГО ОСОБА_5 , не був допущений до роботи, та на прохідній замість охоронника, якого він повинен був змінити, знаходився невідомий йому охоронник, який повідомив, що територію ГО «Товариство «Комбі-2» охороняє охоронна фірма. При цьому вказаного наказу йому надано не було та за вимогою позивача члени громадської організації, які були присутні при цьому, склали акт про недопущення ОСОБА_4 , до роботи 26.06.2018р.

З 07.07.2018р. ОСОБА_4 , знов приступив до виконання своїх обов`язків та знаходився на робочому місці за графіком чергувань добу через дві доби, та продовжував працювати до 11 січня 2019р., що підтверджується журналом ГО «Товариство «Комбі-2» «Книга учета приема и сдачи смен», актами від 10.12.2018р. і 11.12.2018р., 14.12.2018р. і 15.12.2018р., 18.12.2018р. і 19.12.2018р., 22.12.2018р. і 23.12.2018р., 26.12.2018р. і 27.12.2018р., 30.12.2018р. і 31.12.2018р. про знаходження ОСОБА_4 на робочому місці.

Через невиплату заробітної плати та повідомленням керівником ГО «Товариство «Комбі-2» про те, що ОСОБА_4 може на роботу більш не виходити, 12.01.2019р. ОСОБА_4 , сприйняв це як згоду на звільнення та надав заяву про звільнення за згодою сторін, яку керівник прийняти відмовився, але видав трудову книжку, в яку на 12 сторінку 01.05.2017р. вніс запис під №19 про звільнення ОСОБА_4 , за власним бажанням, поставив печатку, але не підписався.

Відсутність вказаного запису на час поновлення ОСОБА_4 , на роботі підтверджується рішенням Суворовського районного суду від 15.02.2018р., по справі № 523/12855/18, копією трудової книжки, яка додана по позовної заяви раніше.

Після поновлення на роботі ОСОБА_4 , заробітна плата не виплачувалась, внески до Пенсійного фонду не перераховувались.

ОСОБА_4 з наказом про звільнення ознайомлений не був, розрахунок при звільненні не отримав.

Таким чином, трудові права позивача були грубо порушені керівництвом Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», в звязку з чим просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги позову не визнав, про що надав відзив та додаткові письмові пояснення до відзиву.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018р. ОСОБА_4 , було поновлено на посаді охоронця Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», стягнуто невиплачену заробітну плату за травень 2017р. в розмірі 3 200,00 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36 550,00грн., моральну шкоду в розмірі 3 000,00грн.(а.с. 13).

16.03.2018р. Лиманським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП 56056992.

Згідно наказу Голови правління ГО «Товариство «Комбі-2» ОСОБА_6 , №3 від 05.06.2018р., позивач був поновлений на роботі (а.с.15) та постановою головного державного виконавця Лиманського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 27.06.2018р. виконавче провадження було закінчено в зв`язку з виконанням рішення суду про поновлення на роботі з оплатою згідно штатного розкладу (а.с.17).

В силу вимог ч. ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

За нормами ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15 за змістом норм статті 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Що стосується виплати середнього заробітку відповідно до ч. 3 п.2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» передбачений порядок обчислення середнього заробітку, згідно якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2018 року, цивільна справа № 523/12855/17, встановлено, що позивач відповідно до графіку чергувань працював добу через три, за період з 15.02.2018р. по 05.06.2018р., ним було відпрацьовано 28 діб та на момент звільнення середньоденна заробітна плата позивача складала 430,00 грн., тому ця обставина відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Таким чином, оскільки рішення суду було ухвалене 15.02.2018 року, набрало законної сили, але виконане не було, отже за час невиконання рішення суду, а саме за період з 15.02.2018р. по 05.06.2018р., нараховується середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що складає 12 040,00 грн. (430,00 грн. х 28 днів).

В частині вимог ОСОБА_3 до ГО «Товариство «Комбі-2» про стягнення заробітної плати, в розмірі встановленому штатним розкладом, за період з 06.06.2018р. по 25.06.2018р. та з 07.07.2018р. по 12.01.2019р., слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 65 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення вважатиметься виконаним боржником з дня відповідного наказу або розпорядження про поновлення на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_6 на дату поновлення позивача був єдиним працівником ГО "Товариство "Комбі-2", зміни до трудової книжки ОСОБА_4 , ним не було внесено, звіт про працівників до податкової служби та Пенсійного фонду України не надав, про що надав особисті пояснення в судовому засіданні, як свідок.

Відповідно до п.5.19 Статуту Товариства, голова правління здійснює оперативне управління справами, майном та коштами Організації, а саме відповідно до підпунктів Статуту 5.22.2., 5.22.3., 5.22.4 видає накази, розпорядження, інші внутрішні нормативні акти та документи Організації; організовує документообіг, діловодство, ведення бухгалтерського обліку та звітності Організації; здійснює прийняття, переведення на іншу роботу, відсторонення від неї та звільнення працівників Організації, застосовує до них заходи заохочення та стягнення, затверджує посадові обов`язки працівників Організації.

ОСОБА_6 , на вимогу ОСОБА_5 , та нового керівництва ГО «Товариство «Комбі-2» не передав жодних документів, не відобразив у звітності факт поновлення ОСОБА_4 , на роботі, суму нарахованих йому виплат, а також податків, внесків і зборів, утриманих/нарахованих на нього, які необхідно було відобразити в основних зарплатних звітах.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оплату праці Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

З пояснень представника ГО «Товариство «Комбі-2» встановлено, що в день поновлення на роботі ОСОБА_4 , з 05.06.2018р., останній не з`явився на робоче місце на території громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» та не приступив до виконання своїх обов`язків, а також не звертався до керівництва ГО «Товариство «Комбі-2» з вимогою про допуск його до роботи.

В день поновлення позивача на роботі його було звільнено за власним бажанням, а тому відсутні будь-які суми нарахованих йому виплат, а також податків, внесків і зборів, утриманих/нарахованих на нього. Враховуючи те, що ОСОБА_6 , зник з документами ГО «Товариство «Комбі-2», підтвердити документально представник ГО даний факт не має можливості.

Отже, враховуючи те, що з дня поновлення на роботі ОСОБА_4 , жодного дня в ГО «Товариство «Комбі-2» не працював, заробітна плата йому не нараховувалась, не утримувались податки, збори та внески та не здійснювались відрахування до Пенсійного фонду, тобто ОСОБА_4 фактично на власний розсуд здійснював охорону транспортних засобів не на території ГО «Товариство «Комбі-2» (а.с. 80) та отримував кошти з власників транспортних засобів, які не є членами ГО «Товариство «Комбі-2», охороняючи транспортні засоби на земельній ділянці, яка не є земельною ділянкою ГО «Товариство «Комбі-2», а є приватною та залишав всі кошти собі, що підтверджено було ним особисто в судовому засіданні 20.08.2019р.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на Акти від 10.12.2018р. і 11.12.2018р., 14.12.2018р. і 15.12.2018р., 18.12.2018р. і 19.12.2018р., 22.12.2018р. і 23.12.2018р., 26.12.2018р. і 27.12.2018р., 30.12.2018р. і 31.12.2018р. про знаходження ОСОБА_4 на робочому місці (а.с.54), оскільки дані Акти підписані невстановленими особами, а отже не можуть вважатись належними, допустимими та достовірними доказами відповідно до вимог ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 06 червня 2018 року по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року, оскільки стягненню підлягає нарахована, але невиплачена заробітна плата.

У сукупності доказів щодо невиконання ОСОБА_4 , роботи по охороні транспортних засобів членів ГО «Товариство «Комбі-2» , щодо відсутності сум нарахованих йому виплат, а також податків, внесків і зборів, утриманих/нарахованих на нього, відсутності відрахувань до Пенсійного фонду України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 фактично був звільнений. Разом з тим, суд не враховує ті докази, які ґрунтуються на припущеннях, та оскільки наказу про звільнення ОСОБА_4 , суду не було надано, отже суд не приймає до уваги дані пояснення.

Круючись ст.ст. 116, 117, 235, 236 КЗпП України, на підставі ст. ст. 12, 13, 77-79, 81, 82, 95, 263-265, 353,354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (який зареєстрований: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) до Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (адреса місцезнаходження: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Ліски, вул. Вишнева, буд. 52, код ЄДРПОУ 25815772) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (адреса місцезнаходження: Одеська обл., Лиманський р-н, с. Ліски, вул. Вишнева, буд. 52, код ЄДРПОУ 25815772) на користь ОСОБА_3 (який зареєстрований: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15 лютого 2018 року по 05 червня 2018 року в розмірі 12 040,00 грн.

В частині вимог ОСОБА_3 до Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» про стягнення заробітної плати за період з 06 червня 2018 року по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.11.2019 року.

Суддя: