КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8826/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року у складі судді Шевченко Т.М. у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Каращук Катерини Леонідівни про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року приватний виконавець Каращук К.Л. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що постановою від 18 червня 2018 року відкрито виконавче провадження №56625301 з примусового виконання виконавчого листа №755/7522/17, виданого 18 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 262 500 грн., 3% річних в розмірі 3 188 грн. 88 коп., що загалом складає 265 688 грн. 88 коп.

Постановою від 18 червня 2018 року арештоване майно боржника, рішення суду про погашення заборгованості боржником не виконано і будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

На підставі викладеного приватний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №755/7522/17 від 18.04.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №755/7522/17 від 18.04.2018 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 262 500 грн., 3% річних в розмірі 3 188 грн. 88 коп., що загалом складає 265 688 грн. 88 коп.

В апеляційнійскарзіОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні подання приватного виконавця.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 є невиконані зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, а тому є підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України. Також не було надано будь - яких доказів про те, що заявник вживав хоча б якісь спроби щодо виконання рішення суду.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ч.ч.1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, поновлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясовувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Як судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, в провадженні приватного виконавця Каращук К.Л. перебуває виконавче провадження №56625301 з примусового виконання виконавчого листа №755/7522/17, виданого 18 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 262 500 грн, 3% річних в розмірі 3 188 грн. 88 коп., що загалом складає 265 688 грн. 88 коп.

Виконавче провадження відносно ОСОБА_2 відкрито постановою приватного виконавця від 18.06.2018 року і постанова про відкриття виконавчого провадження направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу боржника, вказану у виконавчому документі.

Згідно зі ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Відповідно до матеріалів справи вимогою приватного виконавця від 23 липня 2018 року №171/56625301 зобов`язано боржника з моменту одержання вимоги заповнити декларацію та надати повну інформацію про майновий стан, місцезнаходження та наявність майна, копії технічної та правовстановлюючої документації на належне майно, тощо.

Неодноразово на адреси боржника ОСОБА_2 направлялися рекомендованими листами з повідомленням про вручення вимоги в порядку ст.ст.18, 76 Закону України "Про виконавче провадження" щодо надання інформації про майновий стан боржника, а також виклики, за якими боржник не з'явився.

Відповідно до інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 14 вересня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , боржник в присутності п'яти свідків відмовився одержувати документи виконавчого провадження, про що був складений акт про відмову в одержанні документів виконавчого провадження.

Згідно інформації банківських установ, а саме АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" за боржником ОСОБА_2 відкрито рахунки.

Згідно інформації ДФС про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб ОСОБА_2 отримав дохід в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА".

Відповідно до відповіді ПрАТ "УАСК "АСКА" від 13.08.2018 року №112/15- боржник отримав страхове відшкодування в розмірі 40 477 грн. 69 коп. Згідно наданих платіжних доручень виплата боржнику здійснювалась на картку № НОМЕР_1 , що відкрита в банківській установі АТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з чим постановою від 16 липня 2018 року приватного виконавця накладено арешт на грошові кошти боржника у вказаних банківських установах.

За інформацією Територіального сервісного центру № 8041 Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України за боржником ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб "Skoda Octavia", номерний знак НОМЕР_2 , у зв'язку з чим постановою від 16.07.2018 року приватного виконавця оголошено розшук майна боржника, яку направлено для виконання до поліції.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України з моменту відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_2 перетинав державний кордон України до країни Грузії.

Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві ОСОБА_2 документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 16.03.2017 року (орган, що видав 8001) та серії НОМЕР_4 від 17.05.2016 року (орган, що видав 8001)

На час звернення з даним поданням рішення суду не виконане.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових

осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому

законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі

сплати аліментів.

Пунктом 8 ст.19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень органів доходів і зборів щодо інформування органів доходів і зборів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких органами доходів і зборів було виявлено порушення митних правил.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про те, що зважаючи на наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України. Будь - яких доказів про те, що заявник вживав хоча б якісь спроби щодо виконання рішення суду останнім не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 та залишення без змін ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: