ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 661/1826/17

Номер провадження: 22-ц/819/1133/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Вейтас І.В.,

секретар Шибінська А.Л.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Романцової Тетяни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 березня 2018 року у складі головуючого судді Чирського Г.М.,

встановив:

16 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Ф070822К, за умовами якого, ОСОБА_1 отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 154 600,00 грн., зі сплатою 14 % річних за перший рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 21 жовтня 2032 року.

У забезпечення сплати позичальником зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 22 жовтня 2007 року укладено договір поруки №02-23-Ф070822К-1670 за умовами якого, ОСОБА_2 , як поручитель поручився за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за умовами Договору виникла заборгованість, яка станом на 10 травня 2017 року становить 387318,34 грн., та яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 146360,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 210720,23 грн., інфляційних витрат за користування кредитом в сумі 4229,50 грн., інфляційних витрат за відсотками в сумі 26008,61 грн.

Посилаючись на неналежне виконання умов кредитного договору та не повернення наданого відповідачем кредиту, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість в сумі в сумі 387318,34 грн. та судові витрати пропорційно з кожного відповідача.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором за кредитним договором №Ф070822К від 22 жовтня 2007 р., станом на 10 травня 2017 року в сумі 387 318,34 грн., з яких: заборгованості за кредитом в сумі 146 360,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 210 720,23 грн., інфляційних витрат за користування кредитом в сумі 4 229,50 грн., інфляційних витрат за відсотками в сумі 26 008,61 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 січня 2018 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволена. Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року скасовано.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №Ф070822К від 22 жовтня 2007 року, станом на 10 травня 2017 року в сумі 384 921,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 146 360,00грн., заборгованості за відсотками в сумі 210 720,23 грн., інфляційні витрати за кредитом в сумі 3890,09 грн., інфляційні витрати за відсотками в сумі 23950,99 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит та відсотки за користування кредитними коштами вчасно та у повному обсязі не сплачувала. Стягуючи заборгованість солідарно з ОСОБА_2 , як з поручителем, суд першої інстанції виходив з того, що з даним позовом Банк звернувся до суду до спливу 6-ти місяців після отримання відповідачами вимог про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі адвокат Романцова Т.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» не скористалося.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 - адвокат Романцова Т.В., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити Банку у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ПАТ «Укрсоцбанк» - адвокат Шевцов О.С., зазначив, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

ОСОБА_2 будучи повідомленим про час , дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи 22 жовтня 2007 року між ВАТ АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Ф070822К, за умовами якого, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 154 600,00 грн., зі сплатою 14 % річних за перший рік, із подальшим щорічним переглядом розміру процентів за користування кредитом згідно з умовами п.2.6 договору (п.1.1 договору) та порядком погашення суми основної заборгованості визначених пунктами 1.1.1 та 1.1.2 договору. Кінцевий термін повернення кредиту до 21 жовтня 2032 року.

За умовами договору позичальник зобов`язаний, зокрема, сплачувати проценти за використання кредиту в порядку визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього договору (п.п. 3.3.7 договору кредиту), своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеними п. 1.1. цього договору (п. 3.3.8 Договору кредиту), та достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3,4.4,4.5,5.4 цього договору (п.3.3.9 договору Кредиту).

Пунктом 4.5 договору кредиту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 7.4 договору кредиту передбачено, що у разі настання обставин, визначених п.п.3.2.3, 4.4., 4.5, 5.4 цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

18 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору кредиту від 22 жовтня 2007 року №Ф070822К, відповідно якої внесені зміни до п.1.1 договору кредиту, згідно якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 154 600,00 грн., зі сплатою 14 % річних починаючи з 22 жовтня 2007 року, а з 31 липня 2008 року - 20% річних, із подальшим щорічним переглядом розміру процентів за користування кредитом згідно з умовами п.2.6 договору (п.1.1 договору), визначений порядок погашення суми основної заборгованості визначених відповідно до п.1.1.1 договору кредиту. Інші умови договору залишені незмінними і сторони підтвердили за ними свої зобов`язання (п.2 додаткової угоди №1).

27 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору кредиту від 22 жовтня 2007 року №Ф070822К.

За умовами вказаної додаткової угоди сторони узгодили, що на дату її укладання залишок заборгованості за кредитом складає 146 360.00грн, залишок заборгованості за нарахованими процентами - 35390.32грн (п.1 додаткової угоди).

Пунктом 2 додаткової угоди внесені зміни до умов кредитування. Встановлена нова процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 21.58% річних (п.2.1 додаткової угоди), а також змінений порядок погашення залишку заборгованості (п.2.2 додаткової угоди). Як вбачається з графіку ОСОБА_1 зобов`язалась погашати залишок кредитної заборгованості шляхом сплати до 10 числа (включно) кожного місяця згідно з графіком: в період з жовтня 2007 року по січень 2009 року(включно) по 515.00грн., в період з лютого 2009 року по травень 2012 року (включно) по 0.00грн, в період з червня 2012 року по вересень 2032 року(включно) по 600грн.

Пунктом 3 додаткової угоди встановлений порядок сплати процентів за користування кредитом.

Так, відповідно до пункту 3.1 додаткової угоди сплата щомісячних процентів, що нараховуватимуться в період з 30 листопада 2010 року по 30 травня 2012 року здійснюється в загальному порядку, передбаченому договором, в сумі не менше, ніж 50% від суми нарахованих процентів, а залишкова частина нарахованих, але не сплачених процентів акумулюється на рахунку № НОМЕР_1 в Новокаховському відділені ООФ ПАТ «Укрсоцбанк» (п.п.3.1.2 додаткової угоди).

Після спливу строку, визначеного у п. 3.1 цієї додаткової угоди, сплата процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: сума процентів нарахованих згідно п.п. 3.1.2. додаткової угоди, разом із процентами за користування кредитом, сума яких зазначена в п. 1 додаткової угоди, сплачуються до 10 числа кожного місяця, рівними частинами протягом 60 місяців. Сплата чергових щомісячних процентів за користування кредитом здійснюється в загальному порядку, передбаченому договором (п.п. 3.2.1, 3.2.2. додаткової угоди).

Також, відповідно до п. 6 додаткової угоди, сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та /або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

За умовами п. 9 цієї додаткової угоди, інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтвердили за ним свої зобов`язання.

З метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником за договором кредиту №Ф070822К від 22 жовтня 2007 року, в той же день між ВАТ АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №02-23-Ф070822К-1670, за умовами якого поручитель ( ОСОБА_2 ) зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту(п.1.1 договору поруки).

Пунктом 6.2 договору поруки ви значено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою.

27 грудня 2010 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору поруки № 02-23-Ф070822К-1670 від 22 жовтня 2007 року, за умовами якої, у зв`язку з підписанням між кредитором та позичальником додаткової угоди №1 до договору кредиту, внесені зміни до пп.2.1.2, п.2.1ст. 2, пп.3.1.2 п.3.1 ст.3 та ст. 5 діючого договору поруки (п.1 договору поруки).

Відповідно до п. 2 цього договору інші умови договору поруки залишені без змін.

З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 10 травня 2017 року ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 146 360.00грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 210 720.23грн. Також банком нараховані інфляційні витрати за кредитом в розмірі 4229.50грн та за процентами 26 008.61грн.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Умовами Договору кредиту, укладеного між сторонами визначений кінцевий термін повернення основної заборгованості - до 21 жовтня 2032 року(п.1.1.2).

Зі змісту пунктів 4.5 та 7.4 договору кредиту, вбачається, що сторони узгодили між собою, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків щодо своєчасного та в повному обсязі погашенню кредиту із нарахованими процентами, сплати процентів в порядку визначеному договором, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Додатковими угодами №1 від 18 вересня 2007 року та №1 від 27 грудня 2010 року до договору кредиту зміни до вказаних вище умов договору кредиту не вносилися.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту, довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №10.1-87/7764 від 10 травня 2017 року, випискам коштів по рахунку, ОСОБА_1 допущено невиконання обов`язків визначених підпунктами 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання в порядку визначеному цим договором з урахуванням умов додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року, більше ніж 60 календарних днів.

Так, останній платіж на погашення основної суми заборгованості здійснений ОСОБА_1 03 лютого 2009 року у сумі 514.66грн. Наступний платіж, відповідно до узгодженого між сторонами графіку погашення залишку кредитної заборгованості (підпункт 2.2 додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року) ОСОБА_1 мала сплатити до 10 липня 2012 року (включно) в сумі 600грн.

В порушення вимог пункту 3.2 додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року, починаючи з 31 травня 2012 року по 24 грудня 2012 року ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала проценти за користування кредитом нараховані згідно з підпунктом 3.1.2 додаткової угоди № 1 від 27 грудня 2010 року та чергових щомісячних процентів.

Так, останній платіж по сплаті процентів за користування кредитом ОСОБА_1 платила лише у сумі 1500грн. Наступний платіж, відповідно до умов договору кредиту (підпункт 2.4.1) та додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року (підпункти 3.1 - 3.3) ОСОБА_1 мала сплатити 10 січня 2013 року(включно).

Отже в силу умов Договору кредиту (підпункти 4.5, 7.4), у зв`язку із невиконанням позичальником обов`язків, визначних підпунктами 3.3.7, 3.3.8, щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання, протягом більше ніж шістдесяти календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив. У зв`язку із чим ОСОБА_1 протягом одного робочого дня, 12 березня 2013 року, була зобов`язана погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Посилання представника Банка на те, що умовами договору не передбачена зміна строку кредитування, а лише кредитору надано право, в силу вимог пункту 6 додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року, у разі порушення позичальником обов`язку щодо сплати процентів та кредиту більше ніж на 30 календарних днів вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема кредитним договором та додатковими угодами до нього.

Так згідно зі змісту додаткової угоди №1 від 18 вересня 2008 року та додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року, до підпунктів 4.5 та 7. 4 договору кредиту , якими визначені підстави для зміни строку користування кредитом, будь-які зміни не вносилися, а отже, відповідно до пункту 2 додаткової угоди №1 від 18 вересня 2008 року та пункту 8 додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року, ці умови договору є незмінними і сторони підтвердили за ними свої зобов`язання.

Пунктом 6 додаткової угоди №1 від 27 грудня 2010 року визначено, що сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі так і частково, біль ніж на 30 календарних днів, кредитору надано право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

Отже цими умовами додаткової угоди кредитору надано лише додаткове право для захисту своїх інтересів у випадку порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту та не скасовуються умови договору кредиту щодо зміни строку користування кредитом.

Враховуючи, що обов`язок щодо погашення кредиту в повному обсязі протягом одного робочого дня після строку користування кредитом, відповідно до підпунктів 4.5, 7.4 договору кредиту, позичальник не виконала, починаючи з 13 березня 2013 року у Банку виникло право звернення за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили строк користування кредитом та строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів відповідно графіку. Крім того, сторонами визначені підстави та порядок зміни строку користування кредитом у випадку порушення зобов`язань позичальником.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із виникненням обов`язку позичальника повернути кредит у повному обсязі у випадку визначеному у підпунктах 4.5, 7.4 договору кредиту.

Внаслідок невиконання позичальником обов`язку протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі у разі невиконання (неналежного виконання ним обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8 договору кредиту протягом більше ніж шістдесят календарних днів строк виконання зобов`язання був змінений, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з 13 березня 2013 року.

Банк звернувся до суду з даним позовом лише 16 червня 2017 року, тобто зі спливом загальної позовної давності.

За змістом частин 1 та 2 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини 3 та 4 статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи є наявні поштові конверти, адресовані судом першої інстанції відповідачам, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, повернуті відділенням поштового зв`язку за закінченням строку зберігання. У вказаних поштових відправленнях суд повідомляв відповідачів про розгляд справи 19 березня 2018 року .

Отже, суд першої інстанції, не взявши до уваги вимоги цивільного процесуального законодавства зазначені вище, ухвалив повторне заочне рішення не повідомивши у порядку визначеному законом відповідачів про дату, час та місце розгляду справи.

В апеляційній скарзі та під час розгляду справи апеляційним судом адвокат Романцова Т.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 вказувала на те, що позовна заява подана з пропуском позовної давності, а також, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, внаслідок чого не змогла реалізувати право на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення та просила застосувати позовну давність.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції, не повідомивши відповідачів належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив ОСОБА_1 права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору, суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе застосувати наслідки сливу позовної давності до позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Доводи представника Банку на переривання перебігу позовної давності у зв`язку зі сплатою ОСОБА_1 26 квітня 2017 року в рахунок погашення заборгованості по процентам 5 грн. не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2017 року здійснено погашення нарахованих процентів по кредиту в розмірі 5грн.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 адвокат Романцова Т.В. категорично заперечувала факт визнання позичальником свого боргу, у тому числі сплати грошових коштів на погашення нарахованих процентів за договором кредиту.

На неодноразову вимогу суду представник позивача будь-яких доказів, що платіж 26 квітня 2017 року був здійснений саме ОСОБА_1 з метою погашення існуючої заборгованості за договором кредиту не надав, а судом такі обставини не встановлені.

Враховуючи наведене у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 26 квітня 2017 року були вчинені дії, які свідчать про визнання її боргу перед банком.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За правилами частини 1 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової (субсидіарної) відповідальності поручителя.

Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, коли кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Умовами договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з дня його укладання та діє до повного виконання всіх вимог забезпечених порукою (п. 6.2 договору поруки).

Отже, договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, а посилання на дію договору до повного виконання, не може вважатися строком його дії, оскільки не відповідає змісту стст.251, 252 ЦК, де визначено, що з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Ураховуючи те, що, як зазначалось вище, відповідно до умов договору кредиту, строк користування кредитом був змінений на 12 березня 2013 року, а до суду з цим позовом до поручителя Банк звернувся лише у червні 2017 року, зі спливом 6 місяців з дня настання строку погашення кредиту в повному обсязі, визначених ч.4 ст.559 ЦК України, порука припинилася. А отже підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту з поручителя відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідна до частини 1 статті 376 ЦПК України є, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції на зазначені вище обставини справи та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанцій підлягає скасуванню з ухваленням у нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Романцової Тетяни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 березня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2019 року

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

І.В. Вейтас