02.07.2019 227/1102/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 усіх видів доходу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2008 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_5 , 2002 року народження, у розмірі ј частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позивачем 07 квітня 2012 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_6 Дружина позивача є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням і потребує лікування та спостерігання в лікарів психіатра та невропатолога. Витрати на лікування та реабілітацію дружини є дорогими, крім того остання не працює та перебуває на його утриманні. Також, позивач зазначає, що вимушений допомагати своїй матері, яка є пенсіонеркою та хворіє на терапевтичні та ендокринологічні захворювання. Крім того, позивач вимушений надавати допомогу на утримання батьків дружини, оскільки вони є людьми похилого віку, хворіють, та потребують матеріальної допомоги, яку його дружина надавати не в змозі. Просив зменшити розмір аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 на утримання дитини з 1/4 частки всіх видів заробітку ( доходу) до 1/6 частки всіх видів заробітку ( доходу).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не зверталася.

Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2008 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 18 вересня 2008 року і до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.9)

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

07 квітня 2012 року позивачем укладено шлюб з ОСОБА_6 (після укладення шлюбу - ОСОБА_7 ), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 07 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.10)

Дружина позивача дійсно є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК серії ДОН-07 № 076063 від 21 квітня 2008 року (а.с.15), на підставі чого отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 07 жовтня 2015 року (а.с.16)

На підтвердження необхідності лікування та реабілітації ОСОБА_8 , як інваліда, позивачем надано виписку з її історії хвороби №824 (а.с.17) та індивідуальну програму реабілітації інваліда № 266 (а.с.18)

Однак згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з ОСОБА_8 , вбачається, що за третій квартал 2018 року остання отримала дохід від надання майна у лізинг у розмірі 4000 грн. (а.с.19) Тобто, окрім пенсії дружина позивача має додатковий дохід.

На підтвердження того, що мати позивача ОСОБА_9 , родинний зв`язок з якою підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 (а.с.22), свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 27 грудня 2004 року (а.с.23), та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище від 05 лютого 2014 року (а.с.24) та 16 січня 2014 року (а.с.25), потребує матеріальної допомоги, позивач надав пенсійне посвідчення серії НОМЕР_5 (а.с.21), відповідно до якого остання отримує пенсію за віком, а також витяг з медичної карти амбулаторної хворої ОСОБА_9 (а.с.26-27)

Як зазначає позивач, мати дружини ОСОБА_10 , яка є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії ДОН-05 №013063 (а.с.29), та пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 (а.с.30), відповідно до якого остання отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання, також потребує допомоги, на підтвердження чого ним надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 3396 (а.с.31), виписку з історії хвороби №38 (а.с.32) та виписний епікриз історії хвороби №891 (а.с.33-34).

Батько дружини позивача ОСОБА_11 відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 (а.с.36) є пенсіонером за віком, та відповідно до виписного епікризу з історії його хвороби №859 (а.с.37-38), консультативного висновку лікаря-хірурга (а.с.39) також потребує лікування.

Проте, доказів того, що саме ОСОБА_1 надає своїй матері ОСОБА_12 , а також батькам дружини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну допомогу суду надано не було.

Згідно довідки про доходи, виданої ТОВ «Рута-Плюс» 14 листопада 2018 року, ОСОБА_1 за період квітень жовтень 2018 року було нараховано заробітну плату у розмірі 30955,06 грн., з якої утримано аліменти у розмірі 9094,14 грн. (а.с.42-44)

Проте, як вбачається з витягу з трудової книжки позивача ОСОБА_1 , 03 червня 2019 року останнього було звільнено за згодою сторін з ПАТ «Рута-Плюс». На даний час ОСОБА_1 є непрацевлаштованим.

Крім того, позивач надав витяг з медичної карти амбулаторного хворого № 2280, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено діагноз епіконділіт правого плеча.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Таким чином, судом встановлено, що після прийняття судом рішення у 2008 році про стягнення із позивача аліментів, у нього змінився сімейний стан, зокрема, він уклав шлюб та на його утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом ІІ групи, в позивача у зв`язку зі звільненням змінилося матеріальне становище, а тому наявні підстави, передбачені статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав платника аліментів.

17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись вимогами ст.ст. 192 СК України, ст.ст. 4, 19, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 1/4 до 1/5 частини усіх видів доходів позивача.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини усіх видів доходів позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.С.Мацишин

02.07.2019