№ 201/1367/19
провадження 2-др/201/13/19
31 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого
судді Антонюка О.А.
за участі секретаря Плевако О.О.
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпро заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та витрат,
ПАТ «Дніпрогаз» (правонаступником якого є АТ «ОГЗС «Дніпрогаз») 05 лютого 2019 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися.. Справа по суті не слухалася, розглядалися клопотання, постановлялися ухвали, спір по суті не вирішено.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року затверджено мирову угоду між сторонами та провадження по справі закрито.
АТ «ОГЗС «Дніпрогаз» 24 жовтня 2019 року звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення сплаченого судового збору по справі.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Перевіривши матеріали цивільної справи та заяву оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до 4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Згідно ч. 2 ст. 254 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
У судовому засіданні встановлено, що позивачем з урахуванням вимог майнового характеру при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1921 гривень (а.с. 5), що підтверджується матеріалами справи. Також було встановлено, що інших понесених і документально підтверджених судових витрат не має.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року затверджено мирову угоду між сторонами та провадження по справі закрито.
Вказаним судовим рішенням дійсно не було вирішено питання розподілу судових витрат по справі, повернення судового збору з державного бюджету.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, повернення судового збору з державного бюджету суд бере до уваги, що провадження по справі закрито, тому суд вважає можливим повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення, крім того слід зазначити, що під час судового розгляду не було встановлено, а відповідачем не надано та не підтверджено належними та допустими доказами, що провадження по справі закрито у зв`язку необґрунтованими діями позивача, а не з інших підстав, що не залежать від його дій чи бездіяльності або з інших обставин, а тому передбачених законом підстав для стягнення понесених відповідачем судових витрат по справі з позивача не встановлено та відповідач про це заявлено не було під час розгляду справи, оскільки зазначене підтверджено матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону.
На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 89, 133, 141, 142, 254, 259, 270 ЦПК України, суд -
Повернути Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (ідентифікаційний код 20262860) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову судовий збір, а саме: 960 гривень 50 коп, який сплачено платіжним дорученням № 1184 від 25 січня 2019 року.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додатково рішення суду.
Суддя -