Справа № 627/1161/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вовк Л.В

з участю секретаря - Казакової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно .

В позові ОСОБА_1 вказала , що в липні 1998 р. померла її прабаба ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вона звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав , однак постановою нотаріуса від 21.09.2018 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа .Просила визнати право власності на житловий будинок.

У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити.

Відповідач до суду не з`явилася , подала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність , проти позову не заперечувала.

Суд, дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено , що згідно записів погосподарської книги №5 Рябоконівської сільської ради житловий будинок з господарськими будівлями в с.Зубівка Краснокутського району Харківської області рахується за ОСОБА_3 , про що свідчить довідка Рябоконівської сільської ради.

Відповідно до довідки КП « Краснокутське БТІ» від 30.10.2018 р. житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Рябоконівською сільською радою від 11.01.1999 р..

Про те, що будинок існує за вказаною адресою ,свідчить технічний паспорт виданим КП « Краснокутським БТІ « 24.10.2018 р.

Заповітом , посвідченим Рябоконівською сільською радою від 24.12.1997 р. , ОСОБА_3 заповідала все своє майно на випадок смерті своїм дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час відкриття спадщини , ОСОБА_3 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_4 , про що свідчить довідка Рябоконівської сільської ради .

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина , яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями .

Спадкоємцем майна по заповіту є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно п.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України (шість місяців з часу відкриття спадщини) він не відмовився від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно вимог ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що свідоцтва про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачає ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини...

У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Позивач звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після прабаби , однак постановою нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.09.2018 р. , ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 ,у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Крім того, нотаріус вказав, що при перевірці Алфавітних книг заведення та реєстрації спадкових справ за 2001 -2008 р.р. , в Краснокутській ДНК після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заведена.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 залишила на випадок смерті заповіт ,яким все своє майно заповідала своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , доказів про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача у встановлений законом строк , ОСОБА_1 суду не надала . Крім того , не надано доказів , що позивач після смерті ОСОБА_3 своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори або на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Позивачем не надано доказів чи відкривалася спадщина після ОСОБА_4 та чи є після нього спадкоємці , оскільки вони мають право на прийняття належної йому частки спадщини , так як ОСОБА_4 проживав на час відкриття спадщини з матір`ю та не встиг її прийняти .

За таких підстав позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.1216,1217, 1220 ЦК України , ст.ст. 10, 12,13,81,263-265,354 ЦПК України , суд ,-

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя Вовк Л. В.