КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/6468/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8710/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кудрявцева Олександра Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року у складі судді Петренко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, набутого у шлюбі,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Зазначав, що з 04 червня 2014 року по 26 серпня 2016рокусторони перебували у шлюбі.

Під час шлюбу ними було прийнято рішення інвестувати спільні кошти в будівництво багатоквартирного житлового будинку з метою набуття у власність квартири, у зв`язку з чим 23 грудня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та відповідачем був укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 37-2312/2014-1. Об`єктом інвестування було визначено квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

За спільні кошти позивач та відповідач проінвестували зазначену квартиру, повністю сплатили грошові кошти, а 17 липня 2017 року відповідачу була видана довідка, яка підтверджувала її право отримання у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування.

Посилаючись на те, що спірна квартира є спільним сумісним майном сторін, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 67,8 кв.м.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не встановив джерело набуття коштів, за які придбано оспорювану квартиру, а відтак не правильно застосував до спірних правовідносин норму ст.60 СК України.

При цьому, в порушення ч. 4 ст. 263 ЦПК України районним судом не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у справах № 61-15808св18 від 24 жовтня 2018 року та № 6-399цс17 від 05 квітня 2017 року.

Скаржник також вказує на те, що судом безпідставно не враховані надані свідком ОСОБА_3 пояснення про те, що нею були позичені відповідачу кошти, в розмірі 45000 дол. США, про що складалася розписка, яка не збереглася, та вказані кошти були повернуті їй у січні 2018 року, про що була складена інша розписка.

Посилаючись на відсутність підстав прийняття в якості доказів показань свідка ОСОБА_4 , який є рідним братом позивача, та не врахування пояснень свідка ОСОБА_3 , а також відсутність доказів підтвердження інших джерел доходів позивача, окрім офіційної заробітної плати, розмір якої не вказує на інвестування у спірну квартиру у визначеній частці, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2014 року по 26 серпня 2016 року (а.с.12, 21).

Встановлено, що 23 грудня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та ОСОБА_1 укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 37-2312/2014-1. Об`єктом інвестування було визначено квартиру АДРЕСА_2 (а.с.13-20).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 сплачено на рахунок ФК «Укрпереказ» кошти за договором доручення № 344 від 24 грудня 2014 року, що підтверджується копіями квитанцій від 24 грудня 2014 року на суму 470 317 грн., від 21 січня 2015 року на суму 74 000 грн., від 19 лютого 2015 року на суму 20 000 грн., від 22 травня 2015 року на суму 41 350 грн., від 17 вересня 2015 року на суму 11 січня 2016 року на суму 160 350 грн., від 08 лютого 2016 року на суму 123 480 грн. (а.с.51-59).

Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» від 17 липня 2017 року на ім`я ОСОБА_1 підтверджується її право на отримання у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування, вартістю 958147 грн. Об`єкт будівництва введений в експлуатацію (а.с.60).

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.23).

Відповідно до долученого до справи ОСОБА_2 звіту про незалежну експертну оцінку від 31 січня 2018 року квартири АДРЕСА_2 , складеного директором ТОВ «Консалтингове агентство «Святозаров та партнери» ОСОБА_7 , оціночна вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ 1 611 535 грн. (а.с.24-29).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу, а отже, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим дійшов висновку про її поділ, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя частки майна є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним контрактом.

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, в період з 24 грудня 2014 року по 08 лютого 2016 року на виконання умов договору № 37-3212/2014-1 від 23 грудня 2014 року, у якості інвестицій у будівництво кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_1 було внесено платежі на загальну суму 958 147 грн. (а.с.51-58).

Даними акту прийняття-передачі об`єкту інвестування від 22 серпня 2017 року підтверджено, що ТОВ «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» передав, а ОСОБА_1 прийняла об`єкт інвестування - кв. АДРЕСА_2 , вартістю 958 147 грн. (а.с.61-63).

Згідно довідки №118 від 17 липня 2017 року, виданої ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал», підтверджено право ОСОБА_1 на отримання у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування. Об`єкт будівництва введений в експлуатацію (а.с.60).

Отже, матеріалами справи доведено, що в період шлюбу сторін було придбано спірну квартиру.

Разом з тим, залишилася поза увагою суду та належної оцінки у рішенні та обставина, що відповідач мала дошлюбне майно, яке було продано в період інвестування у будівництво житла.

Так, районний суд хоча і долучив до справи, проте не дав оцінки змісту договору купівлі-продажу від 18 грудня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_1 продали квартиру АДРЕСА_3 , яка належала кожному з них по ј частині, за 273 575 грн. (а.с.65-68).

Отже, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належала квартира у м.Кузнецовськ, яка 18 грудня 2015 року, тобто в період інвестування в будівництво спірного помешкання, відповідачем та її родиною була відчужена за 273 575 грн., з яких ј частина становить 68 393 грн. 75 коп.

Зазначені обставини вказують на безспірність доказів внесення на рахунок об`єкту інвестування особистих, належних лише відповідачу, коштів у сумі 68393 грн. 75 коп.

Обґрунтовано встановивши, що спірна квартира АДРЕСА_2 , є об`єктом спільної сумісної власності сторін та підлягає поділу, районним судом не враховано, що вказана квартира частково була придбана ОСОБА_1 за її особисті грошові кошти, отримані від продажу частки у спільному майні родини, за рахунок чого частка відповідача у спірному майні збільшилася на вказану суму коштів, й складає 513270 грн. 37 коп. вартості квартири, що у відсотковому співвідношенні становить 53,6 %.

У зв`язку цим вартість частки позивача у спільному майні становить 444867 грн. 62 коп., що відповідає 46,4 %.

3,75:2= 444867,62 ) ( 67,62=513270,37)

Визнавши спільним майном подружжя спірне нерухоме майно, суд першої інстанції не правильно здійснив його поділ, що суперечить положенням ч.1 ст.2 ЦПК України, у відповідності до яких завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За таких обставин, рішення районного суду, як постановленого з порушенням процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.

За наведених підстав колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову й у порядку поділу майна подружжя та вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на 46,4%, а за ОСОБА_1 - на 53,6% часток квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 67,8 кв.м.

Посилання ОСОБА_1 про те, що грошові кошти, отримані від реалізації квартири у м. Кузнецовськ, незважаючи на її ј частку, були повністю проінвестовані у будівництво спірної квартири, не заслуговують на увагу, остільки носять голослівний характер й належними доказами не підтверджені.

Безпідставними колегія суддів визнає й доводи апеляційної скарги про придбання спірної нерухомості за рахунок позичених відповідачу її матір`ю коштів, у сумі 45 000 грн., остільки матеріалами справи не доведено існування між ними відносин, що випливають із договору позики, а пояснення допитаних свідків в зазначеній частині є такими, що дані на користь відповідача.

Не дають правових підстав до визнання права власності на спільне майно подружжя за відповідачем й доводи апеляційної скарги про незначні доходи ОСОБА_2 в період інвестування в будівництво житла, остільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям в період шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності, а матеріалами справи доведено право ОСОБА_1 на збільшену частку у спільному майна за рахунок її особистих коштів, лише у сумі 68393 грн. 75 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює пояснення як свідка ОСОБА_2 в районному суді про інвестування спірної квартири лише за рахунок зароблених сторонами коштів та визнає безпідставними, такими що не ґрунтуються матеріалах справи його пояснення про те, що отримані від продажу квартири у м.Кузнецовськ грошові кошти повністю пішли на ремонт приватного будинку, придбаного батьками відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кудрявцева Олександра Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (обліковий номер картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на 46,4% квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 67,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (обліковий номер картки платника податків номер НОМЕР_2 ) право власності на 53,6% квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 67,8 кв.м.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: