ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/357/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Середи Л.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначала, що за час спільного проживання та перебування в шлюбі сторони по справі набули майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи реальну наявність можливості у ОСОБА_3 як у титульного володільця, здійснити відчуження спірного майна від свого імені, вказувала, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача на частину у спільному майні подружжя, за захистом яких вона звернулася в суд.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного майна, яке є предметом спору: житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб щодо вищезазначеного майна.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонено посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонено ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить раніше ухвалену постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року та ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосовані заходи забезпечення позову обмежують права ТОВ «Кредитні ініціативи» як іпотекодержателя квартири та кредитора, що не є відповідачем у справі. Крім того, оскаржувана ухвала фактично зупиняє виконання рішення апеляційного суду Черкаської області у справі № 695/993/15-ц від 22 грудня 2015 року, яким стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2012 року. Вказане рішення суду знаходиться в стані виконання, а на спірну квартиру на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду звернуто стягнення на реалізацію шляхом проведення електронних торгів.

5 вересня 2019 року до апеляційного суду звернувся із заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 Заяву обґрунтував тим, що 31 травня 2019 року Придніпровським районним судом м.Черкаси було ухвалено рішення яким встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 1 травня 2012 року, тому спірна квартира була придбана ОСОБА_4 з електронних торгів 4 лютого 2019 року під час спільного проживання і є спільною сумісною власністю. На підставі викладеного просив задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року.

У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, обґрунтовуючи свою позицію тим, що права ТОВ «Кредитні ініціативи», оскаржуваною ухвалою не були порушені.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року була предметом перегляду апеляційної інстанції.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року залишено без змін.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено в статті 69 СК України.

З вказаної норми права слідує, що спір, при порушенні зазначеного права, може бути предметом розгляду суду.

В статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право особи на звернення до суду на вирішення його спору.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином саме особі, право якої порушене, належить право визначення способу його захисту, судовий або інший.

Скориставшись зазначеним правом у січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема серед іншого просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін в тому числі квартиру за адресою АДРЕСА_3 та поділити зазначену квартиру.

Таким чином, між сторонами існує реальний спір і позивач скористалась своїм правом звернутись до суду для його вирішення, а оскільки зазначена квартира була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 , то останній міг розпорядитись зазначеним майном, що привело б до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Право на звернення до суду за захистом порушеного права передбачає і процесуальні права визначені процесуальним законом для такого захисту в тому числі і звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Доводи апелянта, що оскаржуваною ухвалою обмежується його право як іпотекодержатиля, не ґрунтуються на законі, оскільки право іпотекодержателя, при переході права власності на предмет іпотеки захищене статтею 23 Закону України «Про іпотеку» згідно якої у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, після вирішення спору з яким позивач звернулась до суду, іпотекодержатель не буде позбавлений можливості реалізувати свої права щодо іпотечного майна.

Окрім цього позовна заява серед іншого також містить і вимогу про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За своєю специфікою така позовна вимога може бути розглянута, а спір може бути вирішений, виключно при наявності у сторін майна, яке підлягає поділу.

Тому відсутність забезпечення позову, може призвести до відчуження спірного майна, а відтак його відсутність на час розгляду справи і відмову в задоволенні позову саме із вказаних підстав, що позбавляє особу, яка звернулась до суду з такими позовом, ефективного захисту свого права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваній ухвалі.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали допущено не було.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на законних підставах вжито заходів забезпечення позову та постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог процесуального закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України , суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги - залишити без задоволення, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 1 листопада 2019 року.

Судді :