Справа № 2-11/11
Провадження № 4-с/761/8/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі судових засідань: Вольда М.А.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: начальник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігоревич, старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Рибчинський Олександр Володимирович, начальник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександр Олександрович, боржника: ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. перебувають матеріали даної скарги.

21.06.2019 року ОСОБА_1 було подано клопотання про забезпечення доказів, шляхом розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, а також витребування інформації з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо належності боржнику рахунків у банківських установах.

Вказане клопотання мотивовано тим, що інформація стосовно клієнта банків ОСОБА_3 за період з 12.11.2013 року по теперішній час, а також інформація щодо належності останньому рахунків у банках дасть можливість встановити бездіяльність державного виконавця, що полягає у не виявленні коштів боржника у банках, не накладенні на них арешту у визначений строк, підтвердить обставину платоспроможності боржника та обґрунтованість вимог даної скарги.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Як встановлено у ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно положень ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

П. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом вимог ст.ст. 116, 117, 451 ЦПК України вбачається, що забезпечення зазначених у заяві доказів у справах про розгляд скарг на дії (бездіяльність) державного виконавця не відповідає принципу судового контролю за виконанням судового рішення і в даному випадку не стосується предмету доказування у цій справі.

Між тим, враховуючи ту обставину, що забезпечення доказів щодо наявності чи відсутності у боржника коштів в межах розгляду скарги на дії державного виконавця виходить за рамки розгляду скарги на дії державного виконавця та не є доцільним, так як суд має встановити лише відповідність оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у межах виконавчого провадження, вимогам закону, у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 116, 117, 353, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 від 21.06.2019 року про забезпечення доказів з банків шляхом розкриття банківської таємниці у цивільній справі №2-11/11 (провадження №4-с/761/8/2019), - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Осаулов А.А.