Справа № 463/1968/19
Провадження № 2/463/1038/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Козак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такої, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, яка належить йому на праві власності, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання, визнавши його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач, який є його сином, переїхав на постійне місце проживання в іншу країну та вже більше 6 років не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_1 . Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, оскільки у зв`язку із відсутністю відповідача протягом декількох років у вказаному житлі, такий втратив право користування цим жилим приміщенням.

Справа поступила до суду 19.03.2019 року.

Ухвалою судді від 29.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 14.05.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено заяву позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб співвласників квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судове засідання 10.06.2019 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Скерували на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Крім цього, у справі міститься заява відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо визнання його таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Скерували на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі та просять такий задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 10.06.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши в їх сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_4 від 30.05.1994 року (а.с.8), квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки ЛПК «Управитель» № 1503 від 10.06.2019 року з місця проживання про склад сім`ї і прописки (а.с.47), у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які разом із ОСОБА_3 є співвласниками вказаної квартири.

Однак, відповідно до договору дарування ј частини квартири від 23.04.2018 року, реєстровий № 3-1082 (а.с.12), відповідач ОСОБА_2 подарував, а третя особа ОСОБА_4 прийняв у дар ј частину квартири АДРЕСА_1 . Право власності якого зареєстроване 23.04.2018 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я., номер запису про право власності 25843335 (а.с.13).

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивач, вважаючи порушеним право на користування та розпоряджання своїм майном, просить позбавити відповідача права користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку, оскільки ОСОБА_2 відсутній у даній квартирі більше 6 років, а тому строк під час якого зберігається за ним займане житлове приміщення пройшов.

Відповідно до закріплених конституційних гарантій на житло у ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Одночасно, статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння власною нерухомістю, право на яке документально підтверджено в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з акту № 11 від 15.01.2019 року, затвердженого директором ЛКП «Управитель» (а.с.9), складеним мешканцями квартир АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 більше 6 років.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 766/817/17 висловився про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З врахуванням того, що судом встановлено факт відсутності відповідача за вказаною вище адресою більше декількох років, відповідач визнав позов та не заперечує щодо визнання його такими, який втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , а тому, суд вважає підставною позовну вимогу позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, у зв`язку з чим її слід задовольнити.

В частині вимоги про примусове зняття з реєстрації відповідача, така задоволенню не підлягає, оскільки суд не уповноважений здійснювати облік реєстрації місця проживання особи.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Вказане рішення суду є підставою для Личаківського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області для зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати - судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня.

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя Р.Р.Грицко