Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/52/19

11 червня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Шишка О.А.,

з участю: секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання її такою, що не прийняла спадщину.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема будинковолодіння на АДРЕСА_1 . Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку з тим, що спадщину прийняла дружина брата, як спадкоємець першої черги. На час своєї смерті її брат дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, однак їх шлюбні відносини припинилися ще у 2016 році, і на час смерті брата відповідачка з ним не проживала та спадщину не прийняла. За таких обставин просила визнати відповідачку такою, що не прийняла спадщину.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з викладених підстав та просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила та пояснила, що з 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , була зареєстрована та проживала на АДРЕСА_1 . На час смерті чоловіка вона проживала з ним в одному будинку, доглядала за ним, а також займалася його похованням. Оскільки у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки ОСОБА_3 , який проживав у житловому будинку на АДРЕСА_1 .

19 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4 у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського управління юстиції зареєстровано шлюб.

Позивачка стверджує, що відповідачка та її брат ОСОБА_3 припинили спільне проживання ще в 2016 році і на час його смерті вона не проживала в будинковолодінні на АДРЕСА_1 , а тому не прийняла спадщину.

Однак в судовому засіданні зазначені обставини не знайшли свого підтвердження. Відповідно до довідки №366 від 13.03.2019 року Іваниківської сільської ради на день смерті ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 , яка проживала в даному будинковолодінні до грудня 2017 року. Факт проживання ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3 у його житловому будинку в судовому засіданні також підтвердили свідки.

Зокрема, свідок ОСОБА_5 вказала, що відповідачка проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 до часу його смерті та займалася його похоронами. Після смерті чоловіка вона ще деякий час проживала у його будинку, який покинула через конфлікт з позивачкою.

Свідок ОСОБА_7 зазначив, що відповідачка на час смерті ОСОБА_3 проживала разом з чоловіком, однак у них були напружені відносини.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що час від часу бачила відповідачку у господарстві на АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_9 , секретар Іваниківської сільської ради, не заперечила, що відповідачка проживала зі своїм чоловіком до дня смерті. Після смерті чоловіка вона зверталася в сільську раду та їй виплачувалася допомога на поховання.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 18.09.2017 року він, як лікар амбулаторії, прибув на виклик і констатував факт смерті ОСОБА_3 В будинку в той час була відповідачка ОСОБА_2 .

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_11 , сина позивачки, про те, що у відповідачки були погані відносини зі своїм чоловіком, а тому вони фактично припинили спільне проживання. Такі показання свідка спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень свідків вбачається, що відповідачка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті, та не заявила про відмову від спадщини, тому вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Оскільки в судовому засіданні позивачка не подала належних і допустимих доказів того, що відповідачка не проживала із спадкоємцем на час відкриття спадщини, то суд вважає її вимоги необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий О. А. Шишко