ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5535/19 Справа № 176/2777/18 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

секретар - Лященко С.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 26.05.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 18.11.2018 року складає 21835,08 грн. (666,49 грн. - тіло кредиту, 1858,70 грн. - відсотки за користування кредитом, 17793,93 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова), 1015,96 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі наведеного банк просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.05.2012 року в розмірі 21835,08 грн. та понесені судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, банк подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк".

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідач своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.05.2012 року, розмір кредитного ліміту в заяві не зазначено.

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконував, у зв"язку з чим виникла заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що долучений позивачем витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису ОСОБА_1 , тобто АТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. З огляду на вище викладене суд дійшов висновку, що між сторонами не було укладено у належній формі кредитного договору.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З тексту анкети-заяви, підписаної ОСОБА_1 26.05.2012 року, вбачається, що відповідач висловив свою згоду на те, що дана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також в анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодний з його умовами. Крім того в анкеті-заяві відповідачем було зазначено, що він зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «Приватбанк».

Пунктом 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Також згідно п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Таким чином, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно чинного законодавства України, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом в анкеті-заяві.

На підставі наведеного колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову банку з наведених підстав помилковим.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок суми заборгованості, наданий банком, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 666,49 грн. та відстотків за користування кредитом у сумі 1858,70 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру пені, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 3.09.2014 у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір суми заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 666,49 грн., в той час як пеня за невиконання зобов"язань нарахована у сумі 17 793,93 грн., що значно перевищує суму боргу.

З урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" пеню у розмірі 1 000 грн. В іншій частині цих позовних вимог банку слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу (фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 1015,96 грн.), то колегія суддів відмовляє у вказаних вимогах з наступних підстав.

Як вбачається з правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи, що колегією суддів частково задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені, відсутні підстави для стягнення нарахованих банком штрафів за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу банку задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1

Банком під час пред`явлення позову було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн., під час подання апеляційної скарги - в розмірі 2643 грн., всього в розмірі 4405 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів розподіляє судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 710,97 грн.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 травня 2012 року станом на 31 серпня 2015 року у розмірі 3525,19 грн., з яких:

- 666,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 1858,70 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом;

- 1000 грн. - пеня.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 710,97 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю. Ткаченко