Провадження 2/127/1504/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Константинова А.К.
розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -
15.04.2019 року судом зареєстровано позовну заяву служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.
Вимоги мотивовані тим, що відповідач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько записаний відповідно до ст. 135 СК України.
29.01.2018 року неповнолітній ОСОБА_2 з пункту обігріву МНС, що по вул. Київській в м. Вінниці, без супроводу матері, з діагнозом «пневмонія» був доставлений до міської лікарні «Центр матері та дитини» як особа без певного місця проживання. У неповнолітнього були відсутні будь-які документи: свідоцтво про народження, паспорт, документи про отримання освіти.
З 02.03.2018 року по даний час дитина перебуває на повному державному утриманні в КЗ «Вінницькій обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей».
З метою захисту прав та законних інтересів неповнолітнього ОСОБА_2 працівники служби у справах дітей Вінницької міської ради та ювенальної превенції ВВП ГУНП України У Вінницькій області провели значну роботу по встановленню походження дитини та отримання необхідних для соціалізації хлопчика документів.
Так, було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 народився у м. Вишгород Київської області. Відповідач залишила новонароджену дитину у пологовому будинку Вишгородської ЦРЛ Київської області. Реєстрацію народження дитини за клопотанням Вишгородської ЦРЛ Київської області здійснив відділ ДРАЦС Вишгородського РУЮ ГТУЮ у Київській області, дитину було записано « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».
Через деякий час ОСОБА_1 забрала дитину з пологового будинку на виховання.
Під час перебування дитини з матір`ю, ніяких офіційних документів на дитину вона не оформляла, називала хлопчика «ІНФОРМАЦІЯ_8», він не знав свого справжнього імені «ІНФОРМАЦІЯ_8». У поясненнях під час бесід із працівниками служби у справах дітей, КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», представниками поліції, фахівцями Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради неповнолітній ОСОБА_5 повідомив, що вони з матір`ю не мали постійного місця проживання та засобів до існування, систематично переїжджали з одного населеного пункту до іншого, фактично бродяжили, ночували на вокзалах, в квартирах випадкових знайомих, навіть інколи на вулиці.
Понад 6 місяців вони проживали у співмешканця матері в селі Борщівка Лановецького району Тернопільської області. Потім мати з ним посварилась і вони знову помандрували по Україні.
В січні 2018 року вони приїхали в м. Вінницю, де кілька днів перебували на вокзалі без засобів до існування. Після чергової сварки мати його залишила хворого і він потрапив до пункту обігріву, а потім до Центру матері та дитини на лікування.
Мати лише один раз відвідала сина у МКЛ «Центр матері та дитини», подальшою долею дитини не цікавилась.
Неповнолітній ОСОБА_5 неодноразово намагався зв`язатись з матір`ю по телефону, але вона на дзвінки не відповідала, а сама до дитини не телефонувала.
Неповнолітній ОСОБА_5 також повідомив, що вперше він почав відвідувати школу лише в 2017 році, коли проживав у с. Борщівка Лановецького району Тернопільської області, а до того він не навчався. Писати та читати його навчила ОСОБА_1 .
За час перебування дитини в КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» працівники служби у справах дітей Вінницької міської ради намагалися встановити особу дитини та матері, їх місце проживання та найближче оточення. З цією метою зверталися до ГУ НП у Вінницькій області із заявою про розшук матері - ОСОБА_1 , до КЗ «Вишгородська центральна районна лікарня», Вишгородського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, де за відомостями проживала мати з дитиною, до служби у справах дітей Бориспільської РДА Київської області, Державної міграційної служби України у Вінницькій області для встановлення особи матері дитини, до центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та Департаментів соціальної політики Бориспільської, Миргородської, Лановецької райдержадміністрацій. Позитивних результатів не отримали.
Працівники поліції та КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» також намагалися встановити відомості про ОСОБА_6 та його матір. Інформація про дитину розміщувалась у засобах масової інформації, виходив сюжет у програмі «Свідок» на каналі НТН, але ніхто з рідних дитини на дану інформацію не відгукнувся.
На даний час дитина ОСОБА_3 більше року є вихованцем КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», навчається у 9 класі КЗ «Загальноосвітній заклад І-ІІІ ст. № 19 Вінницької міської ради», мріє вступити до вищого навчального закладу, щоб здобути професію автослюсаря.
За весь час перебування дитини у центрі, мати дитини та його рідні хлопчиком не цікавились, дитину у закладі не відвідували, матеріальної допомоги на його утримання не надавали. Хлопчик не має можливості отримати паспорт громадянина України, хоча досяг відповідного віку, оскільки на даний час його представник - мати ОСОБА_1 до відповідних державних органів не зверталась, а іншого законного представника у дитини в даний час немає.
Неповнолітній ОСОБА_5 ображається на свою матір, яка не цікавиться його життям, не допомагає, тому на засіданні комісії він висловив свою думку про доцільність позбавлення його матері батьківських прав відносно нього, про що також надав письмову заяву.
05.04.2019 року виконком Вінницької міської ради як орган опіки і піклування надав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_2 , 2002 р.н.
В судовому засіданні представник позивача - начальник відділу захисту прав дітей служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є. позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що місцеперебування ОСОБА_1 встановити неможливо, оскільки вона мандрує Україною, постійного місця проживання і реєстрації не має. Взимку 2018 року в пункті обігріву, що по вул. Київській в м. Вінниці хлопчику стало погано, до нього викликали швидку, забрали в лікарню. Хлопчик був сам, не мав документів, сказав, що його звати ОСОБА_7 . Почали вести з ним роботу, щоб з`ясувати його контакти, знайти батьків, інших родичів тощо. З`ясували, що його мати - ОСОБА_1 , батько записаний згідно ст. 135 ч. 1 СК України. В актовому записі про народження дитини ім`я хлопчика зазначене як ІНФОРМАЦІЯ_8 », і не « ІНФОРМАЦІЯ_8 », як його називала мати. Актовий запис про народження хлопчика був складений на підставі клопотання медичного закладу, де він народився, оскільки мати спочатку відмовилась від сина, а потім забрала його на виховання. ОСОБА_5 розповідав, що постійного місця проживання вони не мали, весь час переїжджали з одного міста в інше, ночували на вокзалах, у малознайомих людей, на вулиці. Він ніколи не навчався у школі, лише кілька місяців коли вони жили у Тернопільській області. Мати навчила його читати і писати. Коли хлопчик лікувався у лікарні в м. Вінниці мати приходила до нього один раз, але він не захотів з нею бути. ОСОБА_1 знає де її дитина, однак, за півтора роки вона жодного разу своїм сином не поцікавилась. За сприяння служби у справах дітей ОСОБА_3 був влаштований на навчання в КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 19 Вінницької міської ради» і 07.06.2019 року отримав свідоцтво про здобуття базової середньої освіти, має намір отримати спеціальність автослюсаря. Для вирішення подальшої долі ОСОБА_2 , вступу його на навчання, надання житла в гуртожитку, стипендії та відповідної допомоги від держави, подальшої соціалізації, потрібно оформити документи для дитини, яких у нього ніколи не було. Наголосила, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_2 буде виключно в інтересах дитини. Також просила стягнути з відповідача на користь її сина аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2019 року і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий в банківській установі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення на сайті оголошення про виклик та за останніми відомими місцями її проживання. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи в її відсутності не подавала.
Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача ОСОБА_1 та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є директором КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей. ОСОБА_3 потрапив до закладу 02.03.2018 року із значними проявами девіантної поведінки, як безпритульний. Хлопчик був у пригніченому стані, розумів, що стоїть на порозі дорослого життя, але не має освіти та будь-якої підтримки. Було проведено значну роботу по встановленню його особи, віку, встановлення родинних зв`язків, оскільки жодних документів хлопець не мав. Востаннє він бачив свою матір в січні 2018 року, коли знаходився на лікуванні у Центрі матері та дитини. За час перебування дитини у закладі реабілітації, мати жодного разу сина не відвідала, ним не цікавилась, не телефонувала. Для визначення рівня освіти хлопчика було створено відповідну комісію. Він здав письмові тести і з`ясувалось, що ОСОБА_9 володіє знаннями на рівні учня 8 класу, хоча до цього в школі навчався лише декілька місяців. В 2019 році він закінчив дев`ятий клас, отримав свідоцтво про здобуття базової середньої освіти. Дитина виявляє інтерес до навчання, має позитивні характеристики зі школи, мріє закінчити вищий навчальний заклад і працювати. Працівники закладу виїжджали у школу, де навчався ОСОБА_9 , спілкувались з директором, який підтвердив, що хлопчик недовго навчався у школі, також знайшли дідуся ОСОБА_2 (батька ОСОБА_1 ), однак, він ніякої зацікавленості до долі онука не проявив. Ті дані, які про себе повідомив хлопчик, підтвердились. Було підготовлено телевізійний сюжет, в якому ОСОБА_9 звертався до своєї матері, однак, ні вона, ні інші родичі хлопчика не відгукнулись. В разі позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав дитина набуде відповідного статусу, матиме право на проживання у гуртожитку, підвищену стипендію та пільги і соціальні виплати від держави.
Неповнолітній ОСОБА_3 суду пояснив, що ОСОБА_1 - його мати. Вони не мали постійного місця проживання. Скільки він себе пам`ятає, вони постійно переїжджали з місця на місце. Він не навчався, ніяких документів не мав. Мама називала його на ім`я « ІНФОРМАЦІЯ_8 », навчала грамоті. Коли він питав про свого батька, сім`ю, мати не хотіла розповідати. Знає, що в м. Києві живе його дідусь. Інших родичів, братів і сестер у нього немає. Дуже часто вони ночували на вокзалах, у дворах, в автомобілях. Взимку 2018 року вони приїхали у м.Вінницю, певний час були на вокзалі, мати примушувала його важко працювати вантажником. Він посварився з матір`ю, оскільки більше не міг так жити, хотів влаштувати своє майбутнє, знати інформацію про себе, навчатись. Тому пішов у пункт обігріву, а потім потрапив у лікарню з запаленням легенів. Одного разу мати навідала його в лікарні, пропонувала іти з нею, однак, він не захотів повертатись до минулого. Він має намір отримати освіту, влаштуватись на роботу, мати сім`ю і дітей. Просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки вважає, що вона не здатна виховувати дітей.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми глави 13 розділу 3 Сімейного кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вишгород Київської області, про що 11.01.2002 року відділом ДРАЦС Вишгородського районного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 3. Його мати - ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.(а.с. 18, 19).
З метою встановлення особи неповнолітнього було здійснено перевірку по актових записах Вишгородського районного відділу РАЦС щодо запису про наявність дітей з анкетними даними « ОСОБА_7 , 2002 р.н.» та встановлено, що по наявних обліках є особа з анкетними даними: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 25, 26).
ІНФОРМАЦІЯ_1 року об 11.10 год. в пологовому відділенні КЗ «Вишгородська ЦРЛ» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народила хлопчика (вага 2 550, зріст 50 см) (а.с. 29). При народженні дитини мати відмовилась від неї у пологовому будинку.
З актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45), вбачається, що медичне свідоцтво про народження № 5 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н. було видано Вишгородською ЦРЛ Київської області, заявником зазначена ОСОБА_15 У актовому записі зроблено відмітку про те, що національність матері документально не підтверджена, мати від дитини відмовилась, актовий запис підписаний заявником ОСОБА_15 - старшою медсестрою Вишгородської ЦРЛ.
ОСОБА_15 , яка в 2002 році працювала на посаді старшої акушерки акушерська-гінекологічного відділення Вишгородської ЦРЛ та реєструвала новонародженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пригадує породіллю ОСОБА_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року народжувала дитину.
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав без реєстрації зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , з жовтня 2016 року по липень 2017 року та навчався у Борщівській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Я. Горошка (а.с. 48).
З акту ОВС України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 29.01.2018 року (а.с. 24) вбачається, що 29.01.2018 року о 13.00 год. в пункті обігріву в м. Вінниці по вул. Київській була виявлена без належного супроводу дитина чоловічої статі віком 16 років, 154 см, чорне густе волосся, очі сірого кольору, одягнутий в куртку темного кольору, чорні спортивні штани, взуття темно-коричневого кольору. Хлопець назвався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання адреса проживання - Тернопільська область Лановецький район с. Борщівка .
При здійснення заходів щодо встановлення особи та віку дитини, його родичів, було встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вишгород Київської області, дійсно декілька місяців проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 зі своєю матір`ю - ОСОБА_1 та її співмешканцем ОСОБА_17 . Зі слів матері, документи згоріли під час пожежі. Проживали вони також в селі Старе Бориспільського району Київської області. Борсуківська сільська рада зверталась до Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції УНП в Тернопільській області та до Департаменту освіти Тернопільської ОДА з метою встановлення даних осіб, виготовлення документів та залучення до навчання. Однак, в червні 2017 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_7 виїхали в невідомому напрямку. Станом на 26.02.2018 року ОСОБА_1 на території Борсуківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області не проживає. Сім`я ОСОБА_1 не перебувала на обліку як така, що опинилась в складних життєвих обставинах (а.с. 62, 66).
З повідомлення державної міграційної служби (а.с. 42) вбачається, що за інформацією, наданою УДМС України в Полтавській області, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 04.04.2016 року зареєстровано за адресою: село Черкащани Миргородського району Полтавської області, за тимчасовим посвідченням особи громадянина України № 23/3169, виданим 02.02.1995 Залізничним РУ ГУ МВС України у м. Києві.
На запит суду 13.06.2019 року зареєстровано відповідь виконкому Черкащанської сільради Полтавської області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не зареєстрована та станом на 12.06.2019 року на території Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області не проживає.
Станом на 06.02.2019 року ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Бориспільської райдержадміністрації Київської області, в Управлінні соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації, в Управлінні соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації як отримувач державної допомоги (а.с. 57, 59, 61).
Відповідно до архівних даних служби у справах дітей та сімей Вишгородської райдержадміністрації, до закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_2 , 2002 р.н. не поміщався (а.с. 41).
Неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Бориспільської райдержадміністрації не перебував та не перебуває, його особу та місцеперебування за адресою: Київська область Бориспільський район село Старе , як проживаючого та зареєстровано, не виявлено (а.с. 33).
З 02.03.2018 року неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за клопотанням служби у справах дітей Вінницької міської ради було влаштовано до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де він і знаходиться на повному державному забезпеченні. За час перебування неповнолітнього у закладі, його мати - ОСОБА_1 не відвідувала сина та жодним чином не цікавилась долею дитини (а.с. 67).
29.01.2018 року працівниками Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП було встановлено матір підлітка - гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повідомлено, що її син знаходиться у «Центрі матері та дитини» в м. Вінниці. ОСОБА_1 пояснювала, що документи, які посвідчують її особу та особу її сина втрачено, надала при цьому копію свідоцтва про її народження, вказала, що дані про неї та її сина може підтвердити її батько - ОСОБА_2 , який проживає у м. Києві. Пояснювала, що відновить втрачені документи після лікування сина, забере його з лікарні. Після відвідування лікарні зв`язок із ОСОБА_1 був втрачений (а.с. 27).
Співробітниками поліції було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_4 і при спілкуванні з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який виявився дідусем неповнолітнього ОСОБА_18 ( ОСОБА_2 ), останній підтвердив факт наявності у його доньки - ОСОБА_1 неповнолітнього сина ОСОБА_18 . З моменту народження дитини він їх не бачив, зв`язок із донькою не підтримує через особисті неприязні стосунки.
Питання про надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав розглядалось на засіданні комісії 26.03.2019 року, однак, ОСОБА_1 на засідання комісії була відсутня, викликати її не було можливості, оскільки місце проживання та перебування даної громадянки невідоме.
Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування надав висновок від 05.04.2019 року № 01-00-011-1703 (а.с. 9-13) про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей.
На підставі наданих суду доказів суд дійшов висновку, що відповідач протягом тривалого часу ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, навчанню та розвитку неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допускала реальну загрозу для його життя та здоров`я, безпідставно зволікала з отриманням документів на дитину, не піклувалась про його добробут, про фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. Знаючи, що дитина потрапила у лікарню в січні 2018 року, ОСОБА_1 не намагалась спілкуватися з ним, не виявляла турботи та інтересу до життя дитини, потреб, не надавала підтримки, в тому числі матеріальної. Таку поведінку матері суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками по відношенню до сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та байдужість до його подальшої долі. З метою захисту прав дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.
Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що передбачено ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України.
Вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2019 року - 2 027 грн., з 01.07.2019 року - 2 118 грн., з 01.12.2019 року - 2 218 грн.
Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи та вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги можливості відповідача та потреби її неповнолітнього сина, її обов`язок утримувати неповнолітню дитину, тому вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, будуть обґрунтованими та законними.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
З ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір за дві вимоги, в загальній сумі 1 536,80 грн.
Керуючись Європейською конвенцією про здійснення прав дітей (Страсбург, ІНФО08.09.1995у), Декларацією прав дитини (20.11.1959 р.), ст.ст. 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь та на утримання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий в банківській установі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення виготовлене 18 червня 2019 року.

Суддя: