Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/1902/18
Провадження № 2/280/247/19
24 червня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді - Янчук В.В.,
при секретарі - Кумечко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
В серпні 2018 року позивач звернувсь до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку.
В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником 54/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . У спірному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Проте відповідачі у даному будинку не проживають з 2006 року, що підтверджується актом депутата. На сьогодні реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє позивача права на свій розсуд розпоряджатися належним майном, а саме отримання субсидії, а тому вимушений звернутись з даним позовом до суду.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 12.03.219 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи - ОСОБА_4
Ухвалою суду від 16 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сутті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, відповідно до ст.128 ЦПК України. Заяв, клопотань, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. До суду направила заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, та не заперечує щодо їх задоволення, а тому суд здійснює розгляд справи у її відсутність.
Суд вважає, що відповідачі не з`явились до суду без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 54/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується копією договору про поділ майна подружжя від 05.07.2011, що посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області , зареєстрований в реєстрі № 1874, витягом про реєстрацію прав КП «Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 31513675 від 03.10.2011 ( а.с. 9-10). Інших 46/100 частин житлового будинку належить ОСОБА_4 , і вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.34).
З довідки № 1056 від 20.09.2018 виданої ПП «Житлоремсервіс-9» вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстровані , в тому числі і дочка бувшої дружини: ОСОБА_2 , син бувшої дружини: ОСОБА_3 (а.с.11).
З копії акта обстеження соціального стану від 20.09.2018 р. складеного депутатом Радомишльської міської ради вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , не проживають, протягом 12 років ( а.с. 8).
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 391 ЦК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у жилому будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у житловому будинку позивача понад встановлені законом строки, не користуються ним, не несуть витрат по його утриманню, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.
Щодо позовних вимог про примусове зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягаю задоволенню, оскільки не відноситься до компетенції суду, з огляду на таке, відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином перелічені докази, що логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави, що даний позов знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає до часткового задоволення з вищевикладених доводів.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10,12,81,141, 258,263-265,268, 280-283 ЦПК, ст.319,391 ЦК України, суд-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Коростишівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 червня 2019 року.

Суддя: В.В.Янчук