Провадження № 6/127/225/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: державного виконавця Бондар Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов`язань за рішенням суду,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинський Ю.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов`язань за рішенням суду.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Центрального В ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження №58214163 з виконання виконавчого листа №127/18076/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 15.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 000 дол. США, що еквівалентно 1 116 000 грн. заборгованості за договором позики; 22 500 дол. США штрафу, що еквівалентно 558 000 грн.; витрати на оплату судового збору в розмірі 7 084,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 380,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статтей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постаново про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію постанови направлено сторонам.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити за боржником значаться відкриті рахунки в банківських установах, проте коштів на рахунках не достатньо для погашення заборгованості.

Державним виконавцем здійснено виходи за адресою, зазначеною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , та за фактичною адресою проживання боржника: АДРЕСА_2 , однак перевірити майновий стан боржника виявилось не можливим, ніхто двері квартири та будинку не відчинив, про що складені відповідні акти державного виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності 6 одиниць мисливської нарізної зброї, пристрій для відстрілу гумових куль та мисливська гладкоствольна зброя, трансопртний засіб Dodge Grand Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 , на які накладено арешт та заборону на відчуження.

Рішення на сьогодні не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

З метою фактичного виконання боржником своїх боргових зобов`язань перед стягувачем в межах суми боргу, державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для забезпечення вчасного та повного виконання боржником вищезазначеної вимоги, а тому звернувся із даним поданням до суду.

В судовому засіданні державний виконавець Центрального В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області за довіреністю Бондар ОСОБА_3 . вимоги подання підтримала та просила суд останні задовольнити з мотивів, викладених у поданні.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що останнє не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на виконанні Центрального В ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження №58214163 з виконання виконавчого листа №127/18076/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 15.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 000 дол. США, що еквівалентно 1 116 000 грн. заборгованості за договором позики; 22 500 дол. США штрафу, що еквівалентно 558 000 грн.; витрати на оплату судового збору в розмірі 7 084,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 380,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статтей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постаново про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію постанови направлено сторонам.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити за боржником значаться відкриті рахунки в банківських установах, проте коштів на рахунках не достатньо для погашення заборгованості.

Державним виконавцем здійснено виходи за адресою, зазначеною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , та за фактичною адресою проживання боржника: АДРЕСА_2 , однак перевірити майновий стан боржника виявилось не можливим, ніхто двері квартири та будинку не відчинив, про що складені відповідні акти державного виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності 6 одиниць мисливської нарізної зброї, пристрій для відстрілу гумових куль та мисливська гладкоствольна зброя, трансопртний засіб Dodge Grand Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 , на які накладено арешт та заборону на відчуження.

Рішення на сьогодні не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і згадуване вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...».

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Разом з тим, матеріали справи, досліджені судом, не містять підтверджуючих доказів, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, тобто свідомо ухилявся від виконання судового рішення.

Документи, які надані державним виконавцем до суду не підтверджують саме факт ухилення боржника від виконання зобов`язань. Державним виконавцем як при зверненні до суду із поданням, так і під час розгляду судом подання не надано доказів вжиття усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання виконавчого листа, що спростовує ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Отже, державним виконавцем на момент звернення до суду з поданням, не надано доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язання за рішеннями суду, а відтак в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України», ст.ст.260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов`язань за рішенням суду, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 10.07.2019 року.

Суддя: