Провадження № 2/760/1748/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд:

-відібрати від ОСОБА_1 її неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення батьківських прав;

-стягнути з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , яка з 23.10.2018 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вказує, що відповідно до інформації Солом`янського управління поліції ГУ НП України в місті Києві від 10.10.2018 № 11295/125/55/18 слідчим відділом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011295 та на даний час триває досудове розслідування щодо факту розбещення 14 - річної ОСОБА_2 .

Згідно інформації середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Києва, ОСОБА_2 приступила до навчання лише з 23.10.2018.

Вказує, що 22.10.2018 під час відвідування співробітниками Служби, інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції ГУ НП України в місті Києві та фахівцем Солом`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді родини ОСОБА_1 було встановлено, що помешкання перебуває у вкрай незадовільному санітарному стані, дуже стійкий неприємний запах, обмаль їжі та з 23.10.2018 дитину було взято на облік.

Зазначає, що 23.10.2018 Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією було видане розпорядження № 736 «Про відібрання неповнолітньої дитини» та дитину влаштовано в Дитячу клінічну лікарню № 3 м. Києва.

З метою захисту прав та інтересів ОСОБА_2 та загрозою її життю та здоров`ю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

30.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 31.10.2018 по справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому судовому засіданні було надано відзив на позовну заяву. Як вбачається з відзиву, відповідач заперечує проти позову як необґрунтованого. Обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 11.06.2019 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та просила відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.6).

Відповідно до наказу № 60-С від 23.10.2018, ОСОБА_2 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.10).

Відповідно до довідки середньої загальноосвітньої школи № 67 м. Києва № 335 від 22.10.2018, ОСОБА_2 навчається в 7-Б класі з 23.10.2018 (а.с.12).

Як вбачається з професійного висновку, зробленого на базі «зеленої кімнати» Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 05.10.2018, що родина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 потребує окрім лікарська - психологічної допомоги потребує втручання соціальних служб та забезпеченням соціального супроводу та соціальної допомоги (а.с.21-22).

Розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 736 від 23.10.2018, відповідно до клопотання служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, відібрано неповнолітню ОСОБА_2 від матері ОСОБА_1 (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Пунктами 2-5 ст. 164 СК України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав, які згідно положень ч.1 ст. 170 СК України можуть слугувати підставами для відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Зокрема, це ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія батьків, а також випадки, коли батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Разом з тим, обставин, які б свідчили про наявність підстав для відбрання у відповідача дитини, на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав та/або відібрання дітей від батьків судам необхідно з`ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо доцільності відібрання неповнолітньої дитини, позивач послався на те, що відповідач не займається вихованням та не створює належних умов для проживання дитини.

Як вбачається з листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 10/280-264 від 06.03.2019, з 06.12.2018 по 09.01.2019 ОСОБА_1 , укладений з Центром договір, виконувала частково: вибірково прибирала в квартирі, слідкувала за відвідуванням дитиною школи, вислуховувала рекомендації соціального працівника і надавала доступ до помешкання (а.с.49).

Відповідно до інформації, наданої середньою загальноосвітньою школою № 67 м. Києві, дівчинка відвідує школу регулярно, іноді відсутня 2-3 дні. Мати навчанням доньки цікавиться, відвідуючи батьківські збори, але належного контролю щодо виконання домашніх завдань зі сторони матері немає (а.с.50).

Відповідно до довідки, виданої дошкільним навчальним закладом (ясла - садок) № 2 Шевченківського району м. Києва № 01-24/16 від 06.03.2019, ОСОБА_1 працює в дошкільному навчальному закладі (ясла - садок) № 2 Шевченківського району м. Києва з 20.01.2019 (а.с.53).

Разом з тим, як вбачається з довідки Школи I-III ступенів № 175 ім. В. Марченка Шевченківського району м. Києва № 166 від 25.04.2019, ОСОБА_1 працює прибиральницею школи з 19.04.2019 по сьогоднішній день за строковою угодою по 26.08.2019 (а.с.72)

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 20 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається з листа неповнолітньої ОСОБА_2 від 10.06.2019, остання заперечує щодо її відбрання від матері посилаючись на те, що вона кохає свою матір, яка належним чином піклується про неї та виконує батьківські обов"язки ( а.с. 71).

З огляду на викладене вище та оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено та в ході розгляду справи не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, а тому беручи до уваги ту обставину, що відповідач категорично заперечує проти відібрання дитини, враховуючи думки неповнолітньої ОСОБА_2 , суд не знаходить підстав для задоволення поданого позову в цій частині.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині відібрання дитини, а тому підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів, відсутні.

З урахуванням наведеного, позов Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 20.03.2007, ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 170,180-182 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273ЦПК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Букіна О.М.