Справа №722/1790/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить:

1.встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та дружини , починаючи з 01.07.2006 року по 12.10.2007 року.

2.визнати житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частину даного майна.

Представники позивача: ОСОБА_25.

ОСОБА_26.

Представник відповідачки: ОСОБА_5 .

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду позов про визнання житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з тих підстав, що будівництво спірного будинку було розпочато у листопаді 2007 року, проведено і завершено під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти та спільною працею. (абзац третій позовної заяви а.с.3 т.1)

Позивач не змінював підстав позову до закінчення підготовчого засідання.

У заяві про уточнення позовних вимог, яка була подана після закінчення підготовчого засідання, позивач зазначив, що у позовній заяві його представником були допущені помилки щодо зазначення початку будівництва спірного будинку. Будівництво спірного будинку було фактично розпочато у січні 2007 року, тобто до реєстрації шлюбу між сторонами, а завершено після реєстрації шлюбу між сторонами. Позивач не зазначив відсоток готовності будинку на момент реєстрації шлюбу між сторонами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов та допитаний у якості свідка дав суду показання про те, що з липня 2006 року він почав жити із ОСОБА_6 За спільні кошти вони купували продукти, одяг і утримували сина відповідачки. До серпня 2008 року жили у квартирі АДРЕСА_2 . Спільно оплачували оренду квартири. ОСОБА_1 купив бойлер. Спільно вирішили будувати будинок. Спільно купили пісок, 4-5 тон цементу, 5-6 машин каменю, дошки та металоконструкції. Почали будувати будинок 15 січня 2007 року. ОСОБА_1 особисто мурував та штукатурив стіни, провів електромонтаж, встановив сантехніку, проводив утеплення будинку. З батьком відповідачки вони вдвох встановлювали покрівлю. З найманими працівниками розраховувався батько відповідачки. ОСОБА_1 передавав гроші відповідачці. Огорожу будинку будував особисто ОСОБА_1 в період з весни до грудня 2018 року і її вартість біля 50 000 гривень. З цегли відповідачки, яку привезли із с. Шибутинці, збудували дві кімнати будинку. Камінь, пісок і цемент купували спільно. Бляху купили спільно з відповідачкою. Частина дерев`яних елементів використаних для будівництва належала ОСОБА_1 , а частина батькам відповідачки. Утеплення будинку було за спільні кошти сторін. Колодязь був влаштований за кошти батьків відповідачки і ОСОБА_1 Земельну ділянку, на якій збудований будинок, позивачці надала Сокирянська міська рада в оренду. Залізобетонні конструкції були на цій ділянці. В подальшому сторони також почали будувати сарай, але будівництво не закінчили. До реєстрації шлюбу між сторонами збудували фундамент, стіни, перестінки та перекриття. Дах встановили після шлюбу. Станом на жовтень 2007 року була збудована лише „коробка". Перейшли жити у будинок в серпні 2008 року. На день здачі в експлуатацію будинок не був повністю готовий.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та допитана у якості свідка дала суду показання про те, що ОСОБА_1 свої гроші у будівництво не вкладав. Сторони до шлюбу спільно не жили, господарство не вели, спільного бюджету не мали. До моменту укладення шлюбу між сторонами будинок був вже збудований і поштукатурений. Не були встановлені тільки конвектори. Будівництво закінчили в серпні 2007 року. Мати і сестра позивача кошти для будівництва будинку не давали. Мати позивача дала дві плити для підвалу та дошки для будівництва сараю. Будівельники були з с. Шибутинці і їх оплачував батько відповідачки. Будівельні матеріали були придбані за кошти ОСОБА_2 та її батьків. ОСОБА_1 два - три роки тому ставив плитку в будинку. Крім того, під час шлюбу ОСОБА_1 зварив металеву драбину на горище. Огорожа будинку вартувала біля 15 000 гривень. Матеріали купила ОСОБА_2 , а позивач встановив огорожу. За час спільного проживання у будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переклеїли шпалери в будинку, робили ремонт, а саме ставили плитку, клеїли багети. ОСОБА_2 не визнає, що стони жили однією сім`єю з липня 2006 року і стверджує, що сторони познайомились 18 серпня 2007 року. ОСОБА_1 після шлюбу будував господарські споруди біля будинку.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позов.

Представник відповідачки ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала.

20 грудня 2018 року судом з метою забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок і господарські споруди , як розташовані в АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_9 дала суду показання про те, що познайомилася із ОСОБА_1 весною 2008 року, коли будівництво будинку в якому жили ОСОБА_1 вже закінчувалося. ОСОБА_1 перейшли жити в будинок в серпні 2008 року. Свідок бачила як ОСОБА_1 мурував сарай, робив паркан, проводив зварювальні роботи. Коли почали будувати будинок свідок не пам`ятає. На будівництві було багато людей і чи був там ОСОБА_1 свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_10 дала суду показання про те, що живе в будинку АДРЕСА_3 . Будинок, у якому живуть ОСОБА_11 , почали будувати зимою 2007 року. До кінця літа 2007 року в будинок можна було перейти жити. ОСОБА_1 свідок тоді не знала і чи був він на будівництві не пам`ятає. У більшості випадків бачила на будівництві батька ОСОБА_12 Батько ОСОБА_12 привозив будівельні матеріали з села. Свідок бачила як ОСОБА_1 будував паркан.

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання про те, що будівництво спірного будинку почали в січні або в лютому 2007 року. Свідок працював піднощиком. Спочатку прибирали смітник, потім копали котлован і почали будівництво. З села Шибутинці з господарства ОСОБА_14 перевозили цемент, блоки , камені та ліс. Всього перевезли кілька автомобілів будівельних матеріалів. Чи привозили на будівництво інші будівельні матеріали свідок не бачив. ОСОБА_13 наймав ОСОБА_15 і розраховувався ОСОБА_15 . Будівництво закінчили до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час будівництва ОСОБА_13 бачив на будівництві ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_16 дала суду показання про те, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Більше 10 років тому вони почали зустрічатися, а потім жили в будинку АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_17 дав суду показання про те, що був сусідом ОСОБА_1 коли вони жили разом в будинку АДРЕСА_5 . Цю квартирі знімала ОСОБА_2 З якого по який рік в цій квартирі жив ОСОБА_1 свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_18 дала суду показання про те, що бачила як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно будували сарай та гараж.

Свідок ОСОБА_19 дала суду показання про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були її сусідами коли жили в будинку АДРЕСА_4 . Свідку не відомо коли вони уклали шлюб і чи жили однією сім`єю до шлюбу. Зі слів ОСОБА_20 свідку відомо, що вони ходили на будівництво і щось там робили.

Свідок ОСОБА_21 дала суду показання про те, що ОСОБА_1 є її сином. Свідок познайомилася із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 . На початку липня 2006 року ОСОБА_1 перейшов жити від ОСОБА_21 до ОСОБА_6 ОСОБА_1 жив спільно із ОСОБА_6 однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_4 . Вони мали спільні витрати, купували одяг та їжу, робили ремонт у квартирі, купили бойлер. Восени 2006 року прибирали земельну ділянку на якій зараз збудований спірний будинок. В лютому 2007 року викопали траншеї. За спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 привезли чотири машини каменю та чотири машини піску. ОСОБА_21 дала їм чотири тонни арматури та вісім кубів дощок, чотири залізобетонні плити розмірами 2х8метрів для перекриття підвалу, який розташований окремо від будинку, допомагала коштами і готувала їжу. ОСОБА_1 працював із найманими працівниками. Восени 2007 року мурували стіни. ОСОБА_1 вдвох із ОСОБА_15 робив дах. Весною 2008 року ОСОБА_1 встановив проводку в будинку. Восени 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали жити в будинок. Цеглу для будинку привезли з с. Шибутинці. Вікна і двері будинку привіз ОСОБА_15 Свідок дала 5000 гривень для придбання черепиці для будинку. В той час ОСОБА_1 продав гараж і гроші в сумі 2000 доларів витратив на будівництво. Восени 2007 року будинок зсередини штукатурили наймані працівники. Зовні будинок штукатурили у 2009 році або пізніше.

Свідок ОСОБА_22 дав суду показання про те, що він є двоюрідним братом матері відповідачки. ОСОБА_22 дав суду показання про те, що зимою 2007 року він робив розбивку перед будівництвом спірного будинку. ОСОБА_22 також кілька днів працював на будівництві. З ОСОБА_22 розраховувався ОСОБА_15 Будівельні матеріали з яких збудований будинок, а саме керамічний блок, камінь та ліс перевезли з с. Шибутинці. Всього привезли біля 40 м3 будівельних матеріалів. Керамічний блок купував ОСОБА_15 ОСОБА_1 був присутній під час будівництва і допомагав як підсобний працівник.

Свідок ОСОБА_23 дала суду показання про те, що у 2001-2002 роках ОСОБА_15 привіз у її господарство цеглу, плитку та ліс і мав будувати будинок. ОСОБА_23 дала гроші ОСОБА_15 для придбання каменю. ОСОБА_24 привіз камінь і ці будівельні матеріали стояли. У 2007 році ОСОБА_24 забрав ці будівельні матеріали в м. Сокиряни. У 2008 році спірний будинок був готовий.

Свідок ОСОБА_15 дав суду показання , що він є батьком відповідачки ОСОБА_2 Спірний будинок почали будували 15 січня 2007 року. Будівництво завершили 25 серпня 2007 року. Не було тільки конвекторів. 30 кубічних метрів цегли, 3000 каменів, шлакоблок, 20 кубічних метрів лісу, двері та вікна у будинок були придбані до початку будівництва. Все будівництво було за кошти ОСОБА_15 Цей будинок будував ОСОБА_15 для дочки. У зведенні будинку ОСОБА_1 участі не приймав і гроші не давав. Коли будували будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не жили. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 облаштовували будинок коли перейшли туди жити. Будинок зовні штукатурив ОСОБА_1 Сарай біля будинку інші господарські споруди будував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Водопровід в будинку, каналізацію, металеву драбину на горище робив ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в період з лютого 2007 року по 21 серпня 2008 року був збудований житловий будинок розташований в АДРЕСА_3 . Час початку будівництва визнається сторонами. Визначаючи час закінчення будівництва, суд враховує, що 21 серпня 2008 року Сокирянською районною державною адміністрацією був затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття спірного будинку в експлуатацію. Суд вважає, що до цього часу будинок був збудований.

12 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб.

До реєстрації шлюбу між сторонами, частина будівельних робіт щодо будівництва спірного будинку була виконана. Позивач визнав, що до дня реєстрації шлюбу між сторонами були збудовані фундамент, стіни, перестінки та перекриття.

Позивач також визнав, що частина будинку збудована із будівельних матеріалів, які були придбані відповідачкою до того як сторони почали спільно проживати та зареєстрували шлюб.

Частина будівельних робіт щодо будівництва спірного будинку була виконана після реєстрації шлюбу між сторонами. Зокрема, після реєстрації шлюбу між сторонами будинок був поштукатурений зовні, були встановлені конвектори, проведений водопровід та каналізація, проведено утеплення будинку. Вказані обставини визнаються сторонами.

Таким чином, лише добудова спірного житлового будинку здійснювалась та була завершена у період шлюбу сторін за спільні кошти подружжя. Відповідно лише ця частина будинку може бути предметом поділу з підстав зазначених у позові.

19 вересня 2008 року на підставі свідоцтва про право власності виданого Сокирянською міською радою від 19 вересня 2008 року на підставі рішення Сокирянської міської ради №199 від 27 серпня 2008 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на спірний будинок.

В даний час позивач проживає у спірному будинку.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності та поділу спільного майна подружжя та майна, яке було придбано до реєстрації шлюбу між сторонами.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає зазначеним критеріям.

Сам по собі факт реєстрації за відповідачкою права власності на спірний будинок в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна в повному обсязі до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Визначаючи правовий статус житла як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, від 8 листопада 2017 року у справі № 1447цс17.

Як слідує з матеріалів справи, сторони під час шлюбу здійснювали добудову спірного житлового будинку, що підтверджується показами сторін та свідків, що свідчить про добудову вказаного будинку спільними коштами подружжя.

Разом з тим, суд враховує, що позивач у позові зазначив, що спірне майно в повному обсязі було побудоване під час шлюбу і за спільні кошти подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, позивач не звертався до суду з цієї підстави.

Згідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Разом з тим, позивач не звертався до суду з цієї підстави.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не довів, що спірний будинок в повному обсязі збудовано під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти сторін та їх спільною працею. Таким чином, враховуючи підстави позову зазначені у позовній заяві і не змінені позивачем, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання в повному обсязі житлового будинку розташованого в АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю сторін, як такого, що збудований під час перебування сторін у шлюбу, за спільні кошти та спільною працею, і відповідно у визнанні за позивачем права власності на Ѕ частину такого майна слід відмовити.

Суд також враховує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, яка частина будинку збудована до реєстрації шлюбу між сторонами , а яка після реєстрації шлюбу, яка частина будинку збудована із будівельних матеріалів які були спільно придбані сторонами, а яка із будівельних матеріалів, які належали особисто відповідачці.

Суд також бере до уваги, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Позивач та представник відповідача визнали, що сторонам також належить недобудоване приміщення господарського сараю. У позовній заяві відсутні вимоги щодо поділу такого майна як будівельних матеріалів.

Поділу підлягає все майно подружжя, а не окрема його частина, у даному випадку тільки житловий будинок. Така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 717/1140/15-ц.

Згідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач не скористався своїм правом змінити підстави позову і не подав до суду письмову заяву передбачену ч.3 ст. 49 ЦПК України щодо зміни підстав позову.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином суд вважає, що відмова у задоволені позовної вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю, з підстав зазначених у позовній заяві, не перешкоджатиме позивачу звернутися до суду із позовом про поділ майна подружжя та майна набутого сторонами до реєстрації шлюбу, виконавши вимоги закону з іншим об`ємом предмету спору та з інших підстав.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Суд відхиляє як докази того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 01 липня 2007 року покази ОСОБА_21 та ОСОБА_1 допитаного в якості свідка. При цьому суд враховує, що ОСОБА_21 є матір`ю позивача. Суд також бере до уваги, що ті обставини, що сторони з 01 липня 2007 року спільно проживали і були пов`язані спільним побутом не підтверджуються жодними іншими доказами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та дружини, починаючи з 01.07.2006 року по 12.10.2007 року слід відмовити.

На підставі ст. ст. 3, 60,69 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , про визнання права власності - відмовити повністю.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити повністю.

Арешт на житловий будинок і господарські споруди , як розташовані в АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне рішення суду складено 27 червня 2019 року.

Суддя: