Єдиний унікальний номер 233/840/19 Номер провадження 22-ц/804/1703/19

Доповідач Санікова О. С.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Санікової О.С.

суддів: Космачевської Т. В., Мальованого Ю. М.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду в місті Бахмуті цивільну справу № 233/840/19

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2019 року,

(суддя Мартиненко В. С., рішення ухвалено у м. Костянтинівка, повний текст судового рішення складено 17 квітня 2019 року),

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 30 830,66 гривень, посилаючись на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17.07.2017, звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. При звільненні відповідач не виплатив йому зазначену заборгованість.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 38657 гривень 15 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів; допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць - за березень 2017 року в розмірі 5292 гривень 02 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів;стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок..

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2019 року скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволені вимог ОСОБА_1 відмовити; судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги та стягнув невиплачену заробітну плату в сумі 38 657,18 грн. виключно на підставі доказів позивача, які виготовлені на непідконтрольній українській владі території у м. Донецьку, оскільки будівля Донецької дирекції залізничних перевезень була захоплена невідомими особами.

Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у нього перед позивачем заборгованості із заробітної плати, оскільки відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором у зв`язку із відсутністю первинного документу в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» табелю обліку робочого часу.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 30830,66 грн.

Враховуючи те, що апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 18 липня 2016 року перебував на посаді машиніста електровоза виробничого підрозділу «Дебальцівське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно з наказом від 10.07.2017 року № 8567/ДН-ОС ОСОБА_2 С ОСОБА_3 звільнено з 17.07.2017 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Наказ видано структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Позивачем надані суду в підтвердження не виплаченої заробітної плати копія довідки, в якій зазначені: сума нарахованої заробітної плати з березня 2017 року про липень 2017 року 38 657,15 грн., у тому числі: березень 2017 року 5 292,02 грн., квітень 2017 року 3 251, 04 грн., травень 2017 року 3 400,76 грн., червень 2017 року 1 368,86 грн., липень 2017 року 25 344,47 грн., сума до виплати з березня 2017 року по липень 2017 року 30 830,66 грн., у тому числі: березень 2017 року 4 208,12 грн., квітень 2017 року - 2 585, 18 грн., травень 2017 року 2 704,22 грн., червень 2017 року 1 088,48 грн., липень 2017 року 20 20 244,66 грн.

Згідно з довідкою від 21 березня 2019 року № 186/3 та довідкою від 21 березня 2019 року 186/2 нарахування заробітної плати ОСОБА_1 не здійснювалося з 01 березня 2017 року по липень 2017 року, станом на 21 березня 2019 року відсутня заборгованість по заробітній платі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач перебували у трудових відносинах, які закінчились звільненням позивача у зв`язку із скороченням штату 17.07.2017 року. Позивачем надані до суду підтвердження факту не виплати заробітної плати в день звільнення, гарантовані Конституцією України, нормами КЗпП України, Закону України «Про оплату праці».

Такі висновки суду є правильними.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заборгованості заробітної плати, табелів обліку використання робочого часу, наявності заборгованості з виплати заробітної плати на користь позивача з 01 липня 2017 року по липень 2017 року.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростований.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно прийняв рішення на підставі наданих позивачем розрахунків заробітної плати, виготовлених саме на непідконтрольній українській владі території в м. Донецьк є необґрунтованими, оскільки такі обставини не доведені.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200, прийнятої у відповідності до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі, на базі Державного підприємства «Донецька залізниця», згідно додатку № 1.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця».

Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства.

Суд першої інстанції правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України. Наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплати заробітної плати працівнику, яка не була своєчасно, а саме в березні 2017 року, коли настали події, які унеможливили зв`язок з виробничими об`єктами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та нарахування та виплату заробітної плати (в чому відсутня вина працівника), звільнена, що позбавило б ПАТ «Укрзалізниця», як вищестоящу організацію, нести відповідальність за невиплату позивачу заробітної плати з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у зв`язку з неможливістю це зробити його структурним підрозділом.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, що відповідно до ст.. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: