ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року

м.Суми

Справа №585/3334/18

Номер провадження 22-ц/816/3448/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Гакаля Романа Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року в складі судді Яковець О.Ф., ухваленого в м. Ромни, повний текст якого складений 04 квітня 2019 року,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

22 серпня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 112859 грн 58 коп. заборгованості за кредитним договором, який складається з 7996 грн 02 коп боргу за кредитом та 104863 грн 56 коп заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 08 липня 2009 року по 31 жовтня 2017 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 липня 2009 року з відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_1 належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором з вчасного їх повернення, тому станом на 02 травня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 112859 грн 58 коп., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 28 липня 2009 року у розмірі 112859 грн 58 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Вважає, що в порушення вимог ст.ст. 81, 83 ЦПК України позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: не надано картку позичальника, виписки по рахунках, у позовній заяві не вказано строк дії картки, заяв про неможливість подачі таких доказів до суду не надходило.

Вказує про незаконність нарахування банком неустойки, а судом безпідставно визначено до стягнення з нього пені та штрафу одночасно. Доводить, що згідно із ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом відповідальності, а тому одночасне їх застосування за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, призводить до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Зазначає, що позовна заява підписана не уповноваженою особою, оскільки повноваження особи яка видала їй довіреність не підтверджені.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» Гакаля Р.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 28 липня 2009 року на підставі укладеного з АТ КБ «ПриватБанк» договору № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Крім того, ним була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотний період» (а.с.11-12).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 28 липня 2009 року станом на 02 травня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 112859 грн 58 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 7996 грн 02 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 104863 грн 56 коп за період з 08 липня 2009 року по 31 жовтня 2017 року (а.с. 6-9).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до липня 2013 року, в подальшому: 17 травня 2012 року № НОМЕР_2 з терміном дії до лютого 2016 року; дві картки 08 серпня 2013 року № НОМЕР_3 з терміном дії до травня 2017 рок та № НОМЕР_4 - до травня 2016 року (а.с.79).

З розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01 травня 2009 року по 02 травня 2018 року вбачається, що він здійснив останній платіж 30 вересня 2015 року, поповнивши готівкою свою картку в терміналі самообслуговування по вул. Соборна, 8 м.Ромни у відділенні банку на суму 300 грн. (а.с. 8 зв., 70).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення 112859 грн 58 коп. боргу за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, відповідач визнав факт оформлення кредитної картки у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» та її використання, підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

Проте, з такими висновками суду колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Факт використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку, в якій відображено використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником. Крім того, ОСОБА_1 використання кредитних коштів не заперечував.

Як зазначалось вище, відповідач, підписавши 28 липня 2009 року анкету-заяву, приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також погодився на запропоновані банком умови використання кредитних коштів.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Проте, позивачем не доведено наявність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом за змінною процентною ставкою.

Так, із Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»» та Заяви клієнта від 28 липня 2009 року, підписаних ОСОБА_1 , вбачається, що базова процентна ставка по договору становить 30% з розрахунку 360 днів у році і нараховується за кожний день прострочення кредиту. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с. 12).

Відповідно до наданих позивачем Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 13), які за умовами викладеними у Заяві клієнта від 28 липня 2009 року є складовою спірного кредитного договору, п. 5.3 Банку надано право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28 липня 2009 року, наданим банком на підтвердження своїх позовних вимог вбачається, що з 01 вересня 2014 року, та в подальшому з 01 квітня 2015 року, процентна ставка по договору була збільшена (а.с. 8).

Однак, в порушення умов п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнта не було належним чином повідомлено про зміну тарифів.

Із наданих банком роздруківок, як доказів повідомлень ОСОБА_1 про зміну ставки за використання кредитних коштів, вбачається, що повідомлення боржнику не було відправлені, значиться відмітка «Повторить отправку» (а.с. 77, 78). Будь-яких інших доказів про доставку СМС-повідомлення або повідомлення ОСОБА_1 в інший спосіб позивачем не надано.

За таких обстави, колегія суддів апеляційного суд, вважає безпідставним нарахування відсотків за користування кредитом за збільшеною відсотковою ставкою і при розрахунку заборгованості по відсотках застосуванню підлягає обумовлена сторонами при укладенні договору базова процентна ставка - 30%.

Крім того, враховуючи, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, остання картка з виданих відповідачу на строк до травня 2017 року (а.с. 79), а тому позивач безпідставно включив до розрахунку заборгованості період 01 червня 2017 року по 31 жовтня 2017 року.

Виходячи з викладеного, заборгованість за відсотками підлягає стягнення по 31 травня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з розрахунком банку, що станом на 29 серпня 2014 року загальний залишок заборгованості за відсотками становив 1043 грн 20 коп. (а.с. 8)

За період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2017 року кількість дів простроченої заборгованості становить 1003 дні, при ставці 30% з розрахунку 360 днів у році на тіло кредиту 7996 грн 02 коп., залишок заборгованості за відсотками становить відповідно 6683 грн 35 коп. (7996 грн 02 коп х 30% х 1003 дні/360 днів).

Загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 28 липня 2009 року по 31 травня 2017 року становить 7726 грн 55 коп. (1043 грн 20 коп + 6683 грн 35 коп.).

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, виходячи із підвищеної ставки, оскільки він не відповідає умовам укладеного договору та вимогам закону, тому рішення суду у зазначеній частині необхідно змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 7726 грн 55 коп. (6683 грн 35 коп. - 1043 грн 20 коп.)

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення пені і штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом не заслуговують на увагу, оскільки такі позовні вимоги банком не заявлялися, питання про їх стягнення судом не вирішувалося.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про подання позовної заяви не уповноваженою особою, оскільки зазначено, що вона підписана 18 липня 2018 року представником АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Чепіга Дмитром Олексійовичем, який має такі повноваження відповідно до Довіреності №8331-К-Н-О від 31 серпня 2017 року виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі в.о. голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Пахачук Г.Д. , на строк до 31 грудня 2019 року (а.с. 21).

Інші доводи заявника апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які могли бути підставою для їх задоволення.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в зазначеній вище частині, а апеляційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат, а тому враховуючи ту обставину, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено на 14% і пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 246 грн. 68 коп.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК), у зв`язку з цим стягує з позивача на користь апелянта частково понесені ним судові витрати у сумі 2272 грн. 98 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість по тілу кредиту у сумі 7996 грн 02 коп. та відсоткам за користування кредитом № б/н від 28 липня 2009 року в сумі 7726 грн 55 коп., а також судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 246 грн 68 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2272 грн 98 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 10 липня 2019 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик