Номер провадження: 22-ц/813/5332/19
Номер справи місцевого суду: 519/926/16-ц
Головуючий у першій інстанції Барановська З.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

17 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційного банку (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 52493,19 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 21.11.2007 року був укладений кредитний договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 15000 грн. із сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, однак позичальник не виконував належним чином умови договору, внаслідок чого станом на 30.09.2016 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 52493,19 грн.

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 29 травня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 5993,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 40423,33 грн., заборгованість за пенею і комісією в розмірі 3100,00 грн., а всього - 49517,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1378 грн. та 420 грн. за надання оголошення в засобах масової інформації.

В частині позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. та 2475,87 грн. було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду було залишено без задоволення (а.с. 79-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Южного міського суду Одеської області від 29 травня 2017 року та постановлення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт ОСОБА_1 зазначив, що не був належним чином сповіщений про час та дату розгляду справи по суті, не приймав участі у справі, що не дало йому можливості подати заяву про застосування судом терміну позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», крім того він не отримував рішення суду від 29.05.2017 року, взагалі не знав про його існування, а тому лише зараз робить заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог Банку щодо стягнення з нього заборгованості за договором №б/н від 21.11.2007 року. У зв`язку з цим, просить відмовити у позові у повному обсязі за спливом позовної давності.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 01.07.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 01.07.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд ухвалив заочне рішення без належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про судові засідання, які були призначені на 13 березня 2017 року і 29 травня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 12.04.2016 року був знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , та станом на 08.12.2016 року реєстрації не мав (а.с. 26).

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 74 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час ухвалення рішення у справі) відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Однак, по справі ухвалено заочне рішення за відсутності доказів належного сповіщення відповідача, оскільки розміщення оголошення про виклик відповідача у судове засідання тільки у газеті «Урядовий кур`єр», що є друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, не є належним сповіщенням про розгляд справи.

Одночасно суд мав розмістити оголошення у газеті «Одеські вісті», тобто в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження, як то було передбачено Розпорядженням КМУ № 972-р від 14.12.2016 року, на 2017 рік.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду, проведення судового засідання можливе лише у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

Тобто, повідомлення відповідача про час і місце судового засідання було обов`язковим.

Аналогічним чином вирішується питання стосовно проведення судового засідання і ухвалення заочного рішення в теперішній час, а саме статтею 280 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Однак судом не було враховано зазначених обставин, та не було взято до уваги, що в даному випадку проведення судового засідання з ухваленням заочного рішення без повідомлення відповідача про час і місце судового засідання, є незаконним і таким, що порушує права відповідача на участь його в судовому засіданні і надання суду відповідних доказів і заперечень проти позовних вимог.

Не було враховано судом зазначених обставин і при постановленні ухвали суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У зв`язку з цим, доводи заявника апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення заочного рішення, є слушними, а тому оскаржуване заочне рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення, як то передбачено вищевказаною нормою процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, шляхом оформлення й підписання відповідної заяви, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З викладеними у зазначеній заяві умовами відповідач погодився.

В результаті неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором, станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість, згідно наданого Банком розрахунку (а.с. 4-7), в розмірі - 52493,19 грн., яка складається з: 5993,99 грн. - заборгованість за кредитом; 40423,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2475,87 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnк.ua/teгms/раgеs/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Так, укладаючи Договір, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом з тим, пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послух передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом подання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам.

Свої зобов`язання за Договором та угодою ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 та п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

В свою чергу, власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Оскільки відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, то він порушив умови кредитного договору та ст. ст. 509, 526 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст.ст. 629, 610, 615 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за даним договором. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Більше того, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що Банк звернувся до суду з порушенням строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків, з огляду на наступне.

Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був внесений відповідачем на погашення відсотків за кредитним договором 06.02.2014 року (а.с. 7).

Виходячи з викладеного, слід дійти висновку про те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається не раніше строку дії, а в даному випадку - зі спливом останнього дня, коли був здійснений останній платіж - 06.02.2014 року.

Враховуючи, що Банком подано позовну заяву до суду 17.11.2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, то строк позовної давності до позовних вимог щодо сплати заборгованості за кредитом у сумі 5993,99 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 40423,33 грн. не сплив, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, слід виходити із того, що у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Колегія суддів враховує, що оскільки відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання в суді першої інстанції, то заочне рішення підлягає скасуванню, а його заява про застосування строку позовної давності в суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, виходячи з того, що він був позбавлений можливості заявити про застосування строку позовної давності в суді першої інстанції.

У зв`язку з цим, та враховуючи, що позивач звернувся до суду з пропуском річного строку спеціальної позовної давності, апеляційний суд відмовляє у стягненні штрафів: а саме 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 2475,87 грн. - штрафу (відсоткова складова).

Крім того, позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії за користування кредитом, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які сааме послуги за вказану комісію надаються. А тому, стягнення компенсації сукупних послуг банку за рахунок відповідача є незаконним.

З цих підстав, колегія суддів вбачає необхідним у стягненні заборгованості по пені та комісії у сумі - 3100 грн. також відмовити.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване заочне рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки заочне рішення ухвалено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише на 88,43%, то з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1218,57 грн. (1378 грн. х 88,43% = 1218,57 грн.)

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, з частковою відмовою в позові на суму 6075,87 грн., що складає 11,57% від суми, яка стягнута за рішенням суду, то на користь апелянта з позивача слід стягнути 239,15 грн. сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 979,42 грн. (1218,57грн. - 239,15 грн.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь Банку витрати за надання оголошення в засобах масової інформації у розмірі 371,41 грн. (420 грн. х 88,43%)

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки дана справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.3 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 травня 2017 року скасувати і прийняти у справі постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 21.11.2007 року в розмірі 46417,32 грн. (сорок шість тисяч чотириста сімнадцять грн. 32 копійки), яка складається з:

-5993,99 грн.(п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 99 копійок) - заборгованість за кредитом;

-40423,33 грн. (сорок тисяч чотириста двадцять три гривні 33 копійки) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання до суду позову, а також за подання апеляційної скарги, у загальній сумі 979,42 грн. (дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 42 копійки), та 371,41 грн. (триста сімдесят одну гривню 41 копійку) - за надання оголошення в засобах масової інформації.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра