Справа № 158/598/19 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/701/19 Категорія: 50 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04.02.2011 було розірвано. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2010 року постановлено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.05.2017 року змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 та присуджено стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначає, що коштів які сплачує відповідач, не вистачає для утримання дітей, оскільки збільшуються їх потреби у навчанні, розвитку тощо, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 та стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 травня 2019 року позов задоволено.

Постановлено змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмір 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач Якімчук Р ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/10 частині всіх доходів .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач указує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.02.2011 року. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2010 року у справі № 2-1107/10 вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.8)

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.05.2017 року у справі №158/1006/17 змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 та присуджено стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9).

Звернувшись до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, позивач вказала, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду, на даний час не достатній для утримання дітей, тому враховуючи наявність у неї права вибору способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, та законодавчі зміни визначення мінімального розміру аліментів, просила змінити спосіб стягнення аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги наведеного не врахував, та пославшись на положення частини 1 ст. 192 СК України, частини 2 ст. 182 СК, не перевірив, чи доведені позивачем обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни способу стягнення аліментів з метою збільшення їх розміру.

Доводи позивача зводяться до того, що у зв`язку із збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України) та збільшенням самого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є підстави вимагати зміни способу аліментів.

Проте, нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч.3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на ОСОБА_1 , як на позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням приписів статтей 141, 180, 182, 192 СК України.

Відомості про доходи відповідача у матеріалах справи відсутні.

З рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.05.2017 у справі № 158/1006/17 вбачається, що позивач працює медичною сестрою тв. ОКЗ «Ківерцівське РТМО» і її дохід за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року становить 18012.60 грн. ( а.с.9-10).

З довідки про доходи позивача ОСОБА_1 за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року у даній справі вбачається, що дохід позивача за цей період збільшився і становить 27 874.01 грн.

На підставі наведених доказів апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не довела ні погіршення свого матеріального стану, ані покращення майнового стану платника аліментів, отже, визначені статтею 192 СК України підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

Суд першої інстанції не врахував положень зазначених вище норм права та дійшов безпідставного висновку про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення на підставі статті 192 СК України, а також не врахував приписів статті 182 СК України та залишив поза увагою, що з відповідача, після постановлення Ківерцівським районним судом Волинської області рішення від 15.05.2017 у справі № 158/1006/17 про стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_1 , стягуються аліменти на дитину від другого шлюбу (а.с. 23).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Нормами статті 181 Сімейного кодексу визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, якщо на підставі рішення суду стягуються аліменти у меншому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, питання стягнення аліментів не менше гарантованого Сімейним кодексом розміру належить до компетенції державного виконавця.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з`ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України встановлює, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1152,60 грн. за розгляд скарги в суді апеляційної інстанції, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.05.2019.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1152,60 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 травня 2019 року в даній справі скасувати і ухвали нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Компенсувати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1152 (тисячу сто п`ятдесят дві) гривні 60 коп. сплаченого судового збору, відповідно до квитанції №0.0..1 від 21.05.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: