УХВАЛА

05 липня 2019 року

м. Київ

справа № 372/3694/15-ц

провадження № 61-11847ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В.В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2019 року (дата подачі документів на пошту) ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у цивільній справі № 372/3694/15-ц.

Касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на даний час не може бути відкрито з наступних підстав.

Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 рокуу справі № 372/3694/15-ц складено 11 травня 2019 року.

Таким чином касаційна скарга ОСОБА_1 подана із пропуском строку передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Безпосередньо у касаційній скарзі ОСОБА_1 викладене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що постанову суду апеляційної інстанції він отримав 17 травня 2019 року, на підтвердження чого надав інформацію із інтернет-сайту ДП «Укрпошта» про те, що рекомендоване поштове відправлення №663 вручено адресату особисто 17 травня 2019 року.

Однак сама по собі вказана інформація без копії конверту від рекомендованого поштового відправлення №663 або довідки відділення поштового зв`язку або довідки суду, не підтверджує дату вручення оскаржуваної постанови.

За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

За таких обставин наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення строку касаційного оскарження недоведені, а отже на даний час не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

За пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За статтею 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки; у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Саме до таких висновків дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2019 року по справі № 907/9/17.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» із 01 січня

2015 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1 218 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Позивач, звертаючись у серпні 2015 року з позовом до суду, визначив, що до грошових вимог, які підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, належить сума боргу за кредитним договором в розмірі 957 544,08 євро.

Отже, сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви становить 3 654 грн (3 розміри мінімальної заробітної плати).

Судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі становить 7 308 грн, тобто (200% від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

За таких обставин з метою усунення цих недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно надати суду оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 7 308 грн.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 рокузалишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо надання документу про сплату судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович