Справа № 569/7284/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу №569/7284/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на майно, мотивуючи тим, що з 27 вересня 2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі вона, з метою власних потреб позичила у своєї сестри кошти на купівлю автомобіля, та 19 липня 2018 року вона придбала автомобіль марки «Сітроен» д.н.з НОМЕР_1 . Крім того 05.09.2018 року нею також було придбано бокс (гараж), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, просить суд визнати за нею право особистої власності на вищевказане майно.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та додатково вказав, що йому відомо було про те, що позивачка позичила кошти у своєї сестри для придбання автомобіля. Крім того не заперечив, що позивачка придбала бокс (гараж), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за власні кошти, а тому не заперечує, що і автомобіль, і гараж є її особистою приватною власністю.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача та свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали цивільної справи та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 27 вересня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції (а.с. 7).

На підставі договору купівлі-резерву автомобіля №1819 від 19 липня 2018 року ОСОБА_2 придбала автомобіль марки «Сітроен» д.н.з НОМЕР_1 (а.с. 9-11).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Citroеn зеленого кольору, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.13).

Як було встановлено в судовому засіданні, що вказаний транспортний засіб позивач придбала за кошти, які позичила у своєї сестри ОСОБА_4 , про що свідчить розписка від 01.07.2018 року.

З оглянутого в судовому засіданні договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №33-2018-РК від 05.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 придбала бокс для паркування автомобіля у ТзОВ «Реноме-Комфорт» за адресою: м. Рівне, вул. Гетьмана Виговського, 47 (а.с. 14,15).

Допитана в судовому засіданні на правах свідка ОСОБА_4 та попереджена про кримінальну відповідальність за надання неправдивої інформації підтвердила той факт, що її сестра ОСОБА_2 позичила у неї кошти на купівлю автомобіля, та 19 липня 2018 року придбала автомобіль марки «Сітроен» д.н.з НОМЕР_1 .

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналогічний висновок зроблено і у п.24 постанови пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року №11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-801цс16 та від 12.10.2016 року у справі №6-846цс16, які є обов`язковими для застосування у подібних правовідносинах.

Якщо один з подружжя доведе, що майно набуте ним у шлюбі було придбано за особисті, а не спільні кошти, то таке майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю цього члена подружжя, зазначене узгоджене з позицією ВСУ (Постанова ВСУ у справі № 6-1568цс16).

В даному випадку, позивач надала переконливі докази на підтвердження того, що спірний транспортний засіб та бокс для паркування автомобіля придбано нею за особисті кошти, що стверджується розпискою про отримання в борг коштів та договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №33-2018 РК від 05.09.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що транспортний засіб - автомобіль марки «Сітроен» д.н.з НОМЕР_1 та бокс для паркування автомобіля за адресою: АДРЕСА_1 Гетьмана АДРЕСА_1 47дійсно належить позивачу на праві особистої приватної власності.

Керуючись ст.ст.12,81,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль марки «Сітроен» д.н.з НОМЕР_1 , придбаний на підставі договору купівлі-резерву автомобіля №1819 від 19 липня 2018 року.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення бокс - (гараж), площею 20,30 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №33-2018-РК від 05.09.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.Г. Кучина