Ухвала

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №761/46299/16-ц

провадження № 22-ц/824/15494/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року у справі за позовом Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м. Києві до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, Третя Київська державна нотаріальна контора, П`ята Київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гордієнко Ольга Валеріївна про визнання правочинів недійсними та нікчемними, зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м. Києві, Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року представник Свято-Покровського жіночого монастиря Київської єпархії Української Православної Церкви в м. Києві - Копцева Р.А. звернулася до суду з позовом про визнання правочинів недійсними та нікчемними, зобов`язання скасувати державну реєстрацію права власності.

У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання незаконними та скасування рішень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року у задоволенні первісної та зустрічної позовних заяв відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням у частині відмови у задоволенні зустрічного позову, 30 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апеляційна скарга подана в межах установленого законом строку на апеляційне оскарження.

Безпосередньо в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 зазначає, що судовий збір за подання апеляційної скарги складає 3 000 грн, що є надмірним тягарем для відповідача, оскільки остання є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, окрім пенсії іншого доходу не має, за останній календарний рік одержала пенсію у розмірі від 3 108 грн до 3 590,71 грн, на підтвердження чого долучає до апеляційної скарги довідки Головного Управління Пенсійного Фонду України (а.с. 97,98).

З огляду на викладене, просить урахувати майновий стан ОСОБА_1 та звільнити її від сплати судового збору у розмірі 3 000 грн або зменшити його розмір.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частино першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У доданих апелянтом до клопотання документах відсутні будь-які відомості щодо наявності у ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна, відкритих на її ім`я рахунків у банківських установах тощо. Доводи представника відповідача ОСОБА_2 щодо неможливості сплати судового збору у зв`язку з незадовільним майновим станом ОСОБА_1 не підтверджені належними та допустимими доказами з огляду на сплату позивачем судового збору в суді першої інстанції, користування послугами адвоката на протязі всього розгляду справи, наявність у матеріалах справи лише довідок з Пенсійного Фонду України та відсутність інших доказів, які б свідчили про незадовільний майновий стан ОСОБА_1 , який би перешкоджав їй сплатити судовий збір.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, додані апелянтом докази, суд доходить висновку, що доводи, наведені апелянтом, не дають підстав для задоволення його клопотання про зменшення або звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки на їх підтвердження не надано належних доказів, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Так, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні підстави для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подання зустрічної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 409,60 грн.

Таким чином, апелянту за подання апеляційної скарги на рішення суду необхідно сплати судовий збір у розмірі 2 114,40 грн. (1 409,60 грн.*150%).

Отже, апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 114,40 грн. на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача UA080024 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту необхідно надіслати на адресу суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який відповідатиме вищевказаним нормам закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру - відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 30 листопада 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання увстановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець