РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/18254/18

пр. № 2/759/2457/19

27 червня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді: Коваль О.А. при секретарі Слепець Є.С. за участю представника позивача Білозерської А .Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 1 709 119 грн. за кредитним договором № 464-нв укладеного між сторонами, відповідно до умов якого «Комерційний банк «Хрещатик» надав Позичальнику ОСОБА_2 кредит на суму 1 767 500 грн. терміном повернення до 07.11.2022 року. Проте, внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору виникла зазначена сума заборгованості, яку і просять стягнути з відповідача боржника ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_3 . Ухвалою суду від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами розгляду загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.03.2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених у позові. Додатково суду пояснила, що станом на 01.09.2018 року загальна заборгованість відповідачів перед «Комерційний банк «Хрещатик» складає 2 542 778 грн. 23 коп. 21.01.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва на користь «Комерційний банк «Хрещатик» з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно стягнуто заборгованість у сумі 1 845 739 грн. 39 коп., а саме: 1 350 940 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 220 868 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 24 548 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 230 485 грн. 62 коп. - заборгованість за процентами за кредитом; 18 897 грн. 32 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Тобто заборгованість наразі, яка підлягає стягненню з відповідачів складає: 1 709 119 грн. з яких: 1 190 978 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами за кредитом; 9 057 грн. 22 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 426 083 грн. 03коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 61 770 грн. 01 коп. - інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості; 21 230 грн. 14 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідачі у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвади суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідачів.

У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачам були напралені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п"ятнадцятиденний сторк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроюлено ними так і не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, його доводи , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ КБ «Хрещатик» , правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 464-нв, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 1 767 500 грн. строком до 07.11.2022 р. зі сплатою відсотків в розмірі 16 % річних. 08.11.2007 р. між Банком та відповідачами був укладений Договір поруки № 1193/464-нв, відповідно до якого, ОСОБА_3 , як поручитель несе солідарну відповідальність з ОСОБА_2 за виконання останнім зобов`язань по кредитному договору. Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору, погашення кредиту здійснюється позичальником -відповідачем ОСОБА_2 в строки відповідно до графіка погашення кредиту, вказаного в Додатку № 1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Згідно до п. 5.3.2 договору, позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірах і в порядку, передбачених цим Договором. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2013 року на користь ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі: 1 350 940 грн., прострочену заборгованість по кредиту -220 868 грн., пеню за прострочку погашення кредиту -24 548,45 грн., прострочені відсотки -230 485,62 грн., пеню за прострочення погашення відсотків -18 897,32 грн., судовий збір в розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього -1 847 559 (один мільйон вісімсот сорок сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 39 коп. Як зазначила представник позивача у судовому засіданні, вказане рішення суду наразі перебуває на виконанні відповідної виконавчої служби. Проте, у зв"язку з тим, що відповідачі і надалі не виконують умови кредитного договору, зокрема не сплачують проценти за користування кредитом згідно умовп. 5.3.2 Кредитного договору, які мають сплачувати до 07.11.2022 року, виникла нова заборгованість, яку позивач просить стягнути з них, а саме у розмірі 1 709 119 грн. з яких: 1 190 978 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами за кредитом; 9 057 грн. 22 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 426 083 грн. 03коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 61 770 грн. 01 коп. - інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості; 21 230 грн. 14 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла правового висновку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 302/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Враховуючи вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду та те, що ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також процентів, належних до сплати відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки за порушення умов договору, звернувшись до Святошинського районного суду м. Києва із відповідним позовом, який було задоволено 21.01.2013 року таким чином кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку право банку нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове погашення заборгованості згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З огляду на вказане, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 1 190 978 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами за кредитом; 9 057 грн. 22 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 426 083 грн. 03коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, задоволенню не підлягають. Посилання сторони позивача на дію кредитного договору у строк до 07.11.2022 року та відповідно обов"язку відповідачів у сплаті процентів за користування кредитними коштами до 07.11.2022 року не грунтуються на законі та вказаному вище правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, який вказує на зміну строку дію такого кредитного договору позивачем при зверненні з відповідним позовом до суду, який було розглянуто у 2013 році. Посилання сторони позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі 444/9519/12 не спростовує зробленого висновку судом, зокрема і Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Проте, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку 61 770 грн. 01 коп. - інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості та 21 230 грн. 14 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту в силу ч.2 ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що також відповідає згадуваній вище правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими у відповідній частині та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частково задоволенню, тоді як в іншій частині позов задоволенню не підлягає з мотивів зазначених судом вище. Отже, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість на користь позивача в розмірі 61 770 грн. 01 коп. інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості та 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту згідно Кредитного договору від 08.11.2007 року у розмірі 21 230 грн. 14 коп., в всього заборгованість у розмірі: 83 000 (вісімдесят три тисячі) грн. 15 (п"ятнадять) коп. Тоді як, в іншій частині позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд обгрунтовувати своє рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960 грн. 50 коп. з кожного, оскільки в даному випадку відповідальність не є солідарною. Керуючись ст. ст. 509, 525-527, 551, 530, 610-612, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 6-13, 18,19, 71-81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд ВИРІШИВ: Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»() інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості у розмірі 61 770 грн. 01 коп. та 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту згідно Кредитного договору від 08.11.2007 року у розмірі 21 230 грн. 14 коп., в всього заборгованість у розмірі: 83 000 (вісімдесят три тисячі) грн. 15 (п"ятнадять) коп. В іншій частині позовних вимог - відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 960 грн. 50 коп. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 960 грн. 50 коп. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Киїівсьакого апеляційного суду через Святошинський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Повний текст рішення виготовлено 08.07.2019 року. Суддя Коваль О.А.