ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6750/19 Справа № 199/3447/19 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із даною заявою та просив суд видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 24.09.2008 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , стягнуто з останнього заборгованість за договором позики від 19.09.2006 року в сумі 14551,50 грн. та судові витрати в сумі 181,50 грн., а всього 14773 грн. 12.12.2008 року ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про примусове виконання рішення суду та надала оригінал виконавчого листа №2-1463 від 07.11.2008 року. Державним виконавцем АНД ВДВС ДМУЮ Костирею А.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої була направлена на адресу стягувача. До теперішнього часу на адресу ОСОБА_1 жодних повідомлень про результати проведення виконавчих дій у вищезазначеному виконавчому проваджені не надходило, а також не було повернуто виконавчий лист. ОСОБА_1 стало відомо, що в провадженні АНД ВСДС ГТУЮ в Дніпропетровській області виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відсутнє, як і відсутня інформація про стан виконавчого провадження, відкритого 12.12.2008 року, або повернення виконавчого листа.

У зв`язку з цим, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив визнати поважними причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також видати дублікат виконавчого листа №2-1463/08 та поновити строк на його пред`явлення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання- відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 24.09.2008 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.09.2006 року в сумі 14551,50 грн. та судові витрати в сумі 181,50 грн., а всього 14773 грн.

12.12.2008 року ОСОБА_1 подала до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби України Дніпропетровського міського управління юстиції заяву про примусове виконання рішення суду по даній справі.

12.12.2008 року державним виконавцем Костирею А.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

25.04.2019 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення.

Згідно з відповіддю архіву Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.05.2019 року матеріали цивільної справи №2-1463/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу знищені (акт знищення №2 від 25.01.2019 року).

Відмовляючи представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволенні його заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав доказів про те, що з 2008 року стягувач звертався до АНД ВДВС з метою з`ясування стану виконавчого провадження, а також не надано доказів перебування або не перебування на даний час виконавчого листа на виконанні в АНД ВДВС, не зазначено обставин та не надано доказів втрати виконавчого листа, не сплачено судовий збір за видачу дублікату. Крім того, суд першої інстанції посилався на відсутність доказів поважності причин пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, враховуючи, що виконавче провадження було відкрито у 2008 році, а з заявою стягувач звернулася лише у 2019 році, заявником суду надано не було, в зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення заяви в цій частині.

Також, обгрунтованим є і висновок суду про відмову у задоволенні вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки доказів втрати оригіналу виконавчого листа суду надано не було. Крім того, матеріали справи не містять доказів втрати оригіналу виконавчого листа. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 12.12.2008 року державним виконавцем Костирею А.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а з заявою про видачу дублікату та поновлення строк заявник звернулася лише 25.04.2019 року, тобто заявник більше 11років не цікавилася станом виконавчого провадження.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що вона до теперішнього часу не отримала виконавчий лист № 2-1463 про стягнення коштів з ОСОБА_3 на її користь у сумі 14733 грн., оскільки такі доводи ОСОБА_1 . спростовуються наданою суду апеляційної інстації адвокатом Коновалом О.В. копії інформаційної довідки по виконавчому провадженню №17879401, згідно якої виконавчий лист повернуто стягувачу - ОСОБА_1 29.12.2009 року (а.с.а.с. 39-40).

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у відсутність заявника та її представника, чим, на її думку, суд позбавив можливості заявника особисто обгрунтувати надану заяву. Оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення з одних лише формальних міркувань. Крім того, суд першої інстанції постановив законну ухвалу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та наданих заявником.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова