ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/539/19 Справа № 204/7133/17 Суддя у 1-й інстанції - Нізік О.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Українсько-канадського товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ЮМК» про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 2007 року проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідно до штампу в паспорті він був зареєстрований за зазначеною адресою 12 липня 2007 року та продовжує проживати у зазначеній квартирі до сьогодні.

Вважає що право користування зазначеною квартирою виникло з моменту видачі ордеру виконавчим комітетом Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_2 (його батькові) у 2004 році. Ордер було видано на підставі рішення про надання службової квартири, прийнятого за результатами спільного засідання адміністрації та профспілки Дніпропетровського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів та оформленого протоколом № 14 від 18 листопада 2003 року, за яким майстру ОСОБА_3 (його батьку), у зв`язку з виробничою необхідністю, який знаходиться в списках квартирного обліку під № 41 (пільг. № 3) на склад сім`ї 2 особи (він, дружина) вирішено виділити трьох кімнатну службову квартиру АДРЕСА_2 поверсі житловою площею 58,0 м кв., загальною - 91,5 м кв. Статус службової квартира набула відповідно до рішення № 153 від 22 червня 2001 року, прийнятого виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради, яким включено до списків службової житлової площі окрему трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (його батько). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (його мати). Вважає, що він фактично є безтитульним володільцем нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а тому має право набути у власність таке майно в порядку набувальної давності з огляду на вищевикладені обставини, оскільки не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на таке майно.

Він відкрито володів нерухомим майном (квартирою), та жодним чином не приховував факт знаходження майна в його володінні, оскільки разом з батьком та матір`ю постійно проживали у зазначеній квартирі. Факт постійного проживання (володіння) зазначеною квартирою та оплати відповідних комунальних послуг підтверджується квитанціями про оплату послуг ДП ОКП «Дніпротеплоенерго» у 2004 році, послуг КП Теплоенерго у 2009, 2011, 2012, 2014, 2016, 2017 роках, телекомунікаційних послу ДФ СОО «Оптима телеком» у 2005-2007 роках, житлово-комунальних послуг КП Жилсервіс-1 у 2012, 2013 роках, послуг ТОВ «Грінко-Дніпро» у 2011 році, послуг, ОЖКП «ПІВДЕННИЙ» у 2006, 2007, 2008, 2009 роках, послуг ДКП Дніпроліфт у 2009 році, послуг Водоканалу у 2004 році сплата квартплати ОСББ РОБОЧА 152/2 у 2016 році. По-третє, починаючи з 12 липня 2007 року він проживав разом з батьками, а після їх смерті проживає самостійно у зазначеній квартирі АДРЕСА_1 . Він не змінював реєстрацію місця проживання та фактично тут проживав.

Тому просив суд визнати за ним - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за набувальною давністю право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 91,5 кв.м, житловою площею 58,0 кв.м, яка складається з: житлових кімнат площами 14,9 кв.м, 17,9 кв.м, 25,2 кв.м, кухні площею 15,2 кв.м, ванної кімнати площею 3,1 кв.м, вбиральні площею 1,5 кв.м, коридору площею 13,7 кв.м, лоджій площами 5,3 кв.м та 3,1 кв.м.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що власником спірної квартири залишається Українсько-канадська ТОВ з іноземними інвестиціями "ЮМК", позивач є безтитульним володільцем спірного майна з 2007 року на протязі 10 років, він не міг знати про вісутність в нього підстав для набуття права власності на таке майно, заволодів майном він добросовісно та продовжує відкрито ним користовутися, тому існують підстави для визнання за ним права власності в порядку набувальної давності.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Вислухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно наданої до суду копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 власником вказаної квартири визначено Українсько-Канадське товариство з обмеженою відповідальність та іноземними інвестиціями «ЮМК». Паспорт виготовлено станом на 04.01.2012 року. Квартира АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 99,9 кв.м, загальною площею 91,5 кв.м, житловою - 58,0 кв.м, допоміжною 33,5 кв.м, площа літніх приміщень 8,4 кв.м (а. с. 22-27).

Згідно договору № 633 від 25 грудня 2000 року, УК ТОВ і ІІ «ЮМК» продало а ДК «Укртрансгаз» НАК «Нефтегаз України» купило квартиру АДРЕСА_1 . Договір нотаріально не посвідчений (а.с.27); Акт приймання-передачі згідно договору № 633 від 25.12.2000 року складений 15 травня 2001 року (а. с. 28). Відповідно до Акту приймання-передачі векселів від 26 квітня 2001 року, ДП «ВО Южний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова» в погашення заборгованості передав, а ДЛВУМГ прийняло вексель на суму 194 592,70 грн (а.с.29).

Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради № 153 від 22.06.01 р. включено до списків службової житлової площі окрему трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.30).

Згідно протоколу зборів трудового колективу Дніпропетровського ЛПУМГ службову трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 виділено майстру ОСОБА_3 (а.с.31).

Згідно виписки з протоколу від 18 листопада 2003 року вирішено одноголосно виділити майстру ОСОБА_3 у зв`язку з виробничою необхідністю, який стоїть в списках квартобліку під № 41(пільг. № 3) на склад сім`ї з 2 люд. (він та жінка) 3х кімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 4 поверсі житловою площею 58 м кв., загальною 91,5 м кв., виключити ОСОБА_3 зі списків квартобліку (а.с.32).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції 18 лютого 2010 року, актовий запис за № 1321 (а. с. 19).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19 липня 2017 року, актовий запис № 1443 (а. с. 21).

Згідно копії довідки про склад сім`ї Форми 1-Ж (а.с. 18), виданої у серпні 2010 року на ім`я ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_1 з 04.03.2010 року зареєстровані та проживають 2 людини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4, з 2004 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2007 року. З дописом склад сім`ї не змінився станом на 20.01.2011 року.

Відповідно до Довідки від 13.08.2010 р. б/н, наданої ОСОБА_4 , ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований у квартирі117 по АДРЕСА_5 з 19.01.2004 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 20).

Згідно рішенню реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень № 17000374 від 06 листопада 2014 року зазначено, що подані документи для проведення державної реєстрації квартири АДРЕСА_1 не відповідають вимогам законодавства та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Дане рішення реєстратора оскаржувалось у судовому порядку та залишене в силі (а. с. 33, 34-37).

Так, відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись п. 6 Листа ВССУ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 р.; п.3 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37, ст.41 Конституції України, ст.334 Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дійшов обгрунтованих висновків про те, що за позивачем не може бути визнано право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вказана квартира була виділена саме його батькам, як службове житло і на даний час статус цієї квартири не змінено.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він зареєстрований у спірній квартирі, відкрито, та безперервно нею користується з 2007 року, що дає підстави для застосування положень ст.344 ЦПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач не заволодів чужим майном не знаючи про відсутність у нього підстав для набуття права власності, а продовжує після смерті свого батька користуватись та розпоряджатись квартирою за його волею.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов`язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати зокрема наступне: - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності.

Чинним законодавством не передбачено набуття у власність квартир зі статусом службових за набувальною давністю.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова