ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6308/19 Справа № 422/5205/12 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Кредитна спілка "Взаємний кредит" на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року скаржник звернувся до суду із вищезазначеною скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 080910-к від 08 вересня 2010 року у розмірі 250986 гривень 50 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та визначено спосіб реалізації предмета іпотеки. На виконання вказаного рішення 18 липня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 8/205/7/14 (2/422/4079/2012). Постановою старшого державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 11 січня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58054640. Вказану постанову було направлено поштою та отримано скаржником 17 січня 2019 року. З постановою про відкриття виконавчого провадження не погоджується з огляду на те, що вона винесена з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції на час видачі виконавчого документа становив один рік. Також посилався на те, що боржниками у виконавчому провадженні є чотири особи, проте судом у рішенні не зазначено про солідарне виконання обов`язку, тому державним виконавцем неправомірно збільшено обсяг зобов`язань за кредитними зобов`язаннями та відповідно невірно визначена сума виконавчого збору, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, скаржник просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 січня 2019 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, КС "Взаємний кредит" на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову про задоволення його скарги в повному обсязі, посилаючись на незаконність та безпідставність оскаржуваної ухвали суду.

Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

КС "Взаємний кредит" своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 січня 2019 року до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшла заява КС «Взаємний кредит» про прийняття до виконання виконавчого листа № 8/205/7/14 (2/422/4079/2012), виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 18 липня 2014 року про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 250986 гривень 50 коп. на квартиру АДРЕСА_1 .

10 грудня 2018 року КС «Взаємний кредит» було сплачено авансовий внесок до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області у розмірі 5019 гривень 73 коп.

Постановою старшого державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 11 січня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58054640 з виконання виконавчого листа № 8/205/7/14, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 18 липня 2014 року.

Вказаний вище виконавчий лист перебував на виконанні ДВС раніше та його було повернуто стягувачу 22 грудня 2015 року на підставі п. 4 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року), та після повторного звернення виконавчого документу до виконання - 28 березня 2017 року повернуто на підставі п. 4 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд встановив, що старшим державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області правомірно прийнято до виконання виконавчий лист, оскільки стягувачем виконавчий лист було пред`явлено до стягнення у 2015 році та 2017 році, тобто строк пред`явлення до виконання не сплив.

Разом з тим, судом встановлено, що стягувачем КС «Взаємний кредит» було пред`явлено до примусового виконання оригінал виконавчого листа, платіжне доручення, що підтверджує сплату авансового внеску, а також заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого листа, тобто виконано у повному обсязі вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», тому у державного виконавця відсутні правові підстави для повернення виконавчого документу та ним правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції посилався на те, що державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено з додержанням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», скаржником не доведено порушення державним виконавцем норм чинного законодавства при вчиненні виконавчих дій.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що у виконавчому листі №8/205/7/14, виданому 18.07.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, боржником зазначений ОСОБА_1 , проте у якій частині йому необхідно виконати рішення суду не зазначено, а також не міститься жодного припису щодо солідарного виконання зобов`язання відповідачами,внаслідок чого обсяг обов`язків, що покладено на боржника безпідставно збільшено. Також, апелянт не погоджується із стягненням з нього виконавчого збору у розмірі 25098,65 грн., оскільки у виконавчому листі №8/205/7/14 взагалі не йдеться про стягнення з боржника будь-яких грошових сум, жодних оцінок майна боржника, що підлягає передачі стягувачу, на сьогоднішній день не робилось, а тому апелянту є не зрозумілим підстави та порядок визначення старшим державним виконавцем суми виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника.

Однак, з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області 11.01.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №58054640, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження до відома, боржнику - для належного виконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, виконавчий лист №422/5205/12 (справа №8/205/7/14), виданий 18.07.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , на користь КС "Взаємний кредит", на загальну суму 250986,50 грн., неодноразово перебував на примусовому виконанні у відділі, про що свідчать відповідні відмітки на виконавчому документі (остання від 28.03.2017), таким чином строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався.

Державним виконавцем, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", 28.03.2017 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 28.03.2020 року, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Вищевикладене свідчить про те, що стягувачем не пропущено строк пред`явлення виконавчого листа №422/5205/12 (справа №8/205/7/14), виданого 18.07.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська для примусового стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Поданий до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист №422/5205/12 (справа №8/205/7/14), виданий 18.07.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, відповідає вищевказаним положенням Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження.

Посилання апелянта на порушення державним виконавцем ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставними та необгрунтованими, оскільки викладена у виконавчому листі №422/5205/12 (справа №8/205/7/14) резолютивна частина рішення є зрозумілою, в ній чітко вказаний порядок примусового виконання вимог виконавчого документу та на звороті виконавчого листа вказані відповідні ідентифікуючі дані відносно одного боржника - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий лист №422/5205/12 (справа №8/205/7/14), виданий 18.07.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, містить заходи примусового виконання, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на користь КС "Взаємний кредит" на загальну суму 250986,50 грн.

Таким чином, державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", вказана сума виконавчого збору в розмірі 10% від суми, яка вказана у виконавчому документі, а саме 25098,65 грн.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 375 ЦПК України правових підстав для скасування ухвали суду не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова