Справа № 314/1337/19
Провадження № 2/314/689/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу №314/1337/19 за позовом ОСОБА_1 до Вільнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.03.2019 звернувся до суду з позовом до Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту, який був уточнений 13.06.2019.

Ухвалою від 27.03.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 15.04.2019 недоліки позивачем усунуто. Ухвалою від 17.04.2019 відкрито провадження по зазначеній справі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником 1/1 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0, 28 га та 0, 25 га за цією ж адресою, Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . 26.09.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33778035, виданої ВДВС Вільнянського РУЮ був накладений арешт на все нерухоме майно позивача. Позивач зазначає, що вказане виконавче провадження було завершене у зв`язку з виплатою ним боргу. У грудні 2018 року позивач вирішив продати будинок, однак накладений арешт не знятий і це перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому майном. Виконавча служба зняти арешт не може, оскільки виконавче провадження № 33778035 наразі вже знищене, тому позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за ним.

Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що проти зняття арешту не заперечує у зв`язку з виконанням боржником рішень суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обов`язків доказування та питання доказів регулює ст.60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 ст. 59 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником є власником 1/1 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0, 28 га та 0, 25 га за цією ж адресою, Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 26.09.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33778035, виданої ВДВС Вільнянського РУЮ був накладений арешт на все нерухоме майно позивача. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2013 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-32/2012 закінчено. У грудні 2018 року позивач вирішив продати будинок, однак накладений арешт не знятий і це перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому майном. Виконавча служба зняти арешт не може, оскільки виконавче провадження № 33778035 наразі вже знищене.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що накладення арешту на майно, яке належить позивачу, перешкоджає останньому здійснювати право користування та розпорядження цим майно, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, скасувати арешти та заборони відчуження.

Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 209, 212, 214-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 321, 368, 386, 391, 590, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Вільнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місцезнаходження: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, буд. 4, ) про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 33778035, виданий 26.09.2012 державним виконавцем ВДВС Вільнянського РУЮ Кузнецова Юлія Валентинівна 4-18-49, виконавчий лист № 2-32/2012 від 07.08.2012 року, иданий Вільнянським р/с про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 36629,50 грн., номер запису обтяження: 5181222.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05.07.2019.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

05.07.2019