Справа № 200/6649/16-ц
Провадження № 2/200/2714/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 червня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Гургули В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Позивач проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та від спільного життя мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З лютого 2013 року відповідач проживає окремо та не виконує покладених на нього законом як на батька обов`язків по вихованню та утриманню дитини. З квітня 2013 року відповідач за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки, проте аліменти не сплачує, та станом на 11 листопада 2015 року його заборгованість зі сплати аліментів становить 13980 грн. Спосіб життя відповідача є антисоціальним та аморальним, він зловживав наркотичними речовинами, що стало причиною розпаду сім`ї. Відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду. Донька сторін перебуває на утриманні позивача, яка самостійно вирішує всі питання по її вихованню. Дитині забезпечені гідні умови проживання.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 28 квітня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31 липня 2017 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління-службу у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання, призначені на 23.03.2017 року, 31.07.2017 року, 30.10.2017 року, 03.04.2018 року, 06.07.2018 року, 26.11.2018 року, 07.02.2019 року, 18.03.2019 року, 10.04.2019 року, не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, просить розглядати справу за її відсутності, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 . Матір`ю дитини є ОСОБА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5965/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29.04.2013 року, що підтверджується довідкою в.о. начальника Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Визвілко Т.В. від 09.06.2015 року. З цього ж документа вбачається, що позивач не отримувала аліменти в період з 26.12.2014 по 26.05.2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом № 200/5965/13-ц, виконаного державним виконавцем Абдуллаєвою С.З., станом на листопад 2015 року борг відповідача зі сплати аліментів складає 13980 грн. З вказаного розрахунку також вбачається, що жодного платежу відповідач не здійснював.

В матеріалах справи наявні копії вироків Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.06.2006 року, яким відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та призначено йому покарання; та від 28.02.2008 року, яким відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно висновку Шевченківської районної у м. Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 03.04.2019 року, місце проживання батька дитини ОСОБА_2 невідоме. Станом на 01.02.2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини становить 29250 грн. Дівчинка повідомила, що батька вона не пам`ятає. Шевченківська районна у м. Дніпрі рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не вчиняв дій, спрямованих на виховання та утримання своєї доньки ОСОБА_4 . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально.

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких ОСОБА_2 може бути позбавлений батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5 , і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його доньки ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску