№2/200/2640/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«01» липня 2019 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Кубрак К.В.,

розглянувши у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 третя особа: Управління-служба у справах дітей Бабушкинської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_5 , «про визнання нікчемним договору купівлі-продажу квартири», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_2 . Просить суд визнати нікчемним правочином договір від 20 вересня 2017 р. купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між відповідачами ОСОБА_3 (продавець) і ОСОБА_4 (покупець) з порушенням прав малолітнього ОСОБА_2 , якому з 01 жовтня 2013 р. належить на праві спадкування за законом 1/4 частка в зазначеній квартирі, та як укладений без дозволу законого представника дитини та органу опіки.

Ухвалою суду по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутність

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не повідомила причини неявки, відзиву не надала.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні 01 ІНФОРМАЦІЯ_1 2013 ІНФОРМАЦІЯ_2 . відкрилась спадщина спадкодавця ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На момент смерті та відкриття спадщини за спадкодавцем ОСОБА_6 з 01 грудня 2001 р. зареєстроване право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Слободян Євдокиєю Борисівною, реєстраційний запис № 11194 від 01 грудня 2001 р. в книзі, що вела приватний нотаріус Є.Б.Слободян (книга - в державному нотаріальному архіві ГТУ МЮ в Дніпропетровській області; довідка КП ДМБТІ ДОР за № 4908 від 08.05.14 (оригінал в спадковій справі № 1088/2013 Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори).

12 листопада 2013 р. за заявою ОСОБА_3 відкрито спадкову справу. 17 грудня 2013 р. подано заяву про прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_7 , сином спадкодавця, як одним з 4-х спадкоємців першої черги, однак свідоцтва про право на спадщину не видавались (спадкова справа № 1088/2013 Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори).

20 вересня 2017 р. ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу зазначеної квартири, без урахування права на спадкове майно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на належну йому 1 / 4 частку квартири.

Приватний нотаріус Златова Н.А. не перевіривши належним чином дотримання при укладенні договору прав малолітнього внука продавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвала за покупцем право приватної власності на квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦК України всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. З ст. 26 ЦК України фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 ЦК України в редакції 1963 р. після реєстрації права власності нотаріусом власник повинен був також зареєструвати свій нотаріально посвідчений договір у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1296 ЦК України спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини, малолітня особа вважається такою, що прийняли спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається спільною частковою власністю.

Набуте у порядку спадкування майно є особистою власністю спадкоємця і тому не підлягає реституції.

Як вбачається з матеріалів справи, померла ОСОБА_6 , була законною власницею квартири АДРЕСА_2 та це її право припинилось у зв`язку зі смертю 01 жовтня 2013 р., з моменту якої відкрилась спадщине і малолітньому синові спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 31 жовтня 2011 року є суб`єктом цивільних прав і відносин свідоцтво про народження) належить 1 / 4 частка зазначеної квартири, як прийнята ним у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається спільною частковою власністю.

Таким чином, всі спадкоємці є учасниками права спільної часткової власності на зазначену квартиру і права малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не залежать від того, видане чи не видане останньому свідоцтво про право на спадщину на належну йому 1 / 4 частку квартири.

Законним представником дитини є батько ОСОБА_1 .

Отже, будь-який договір відчуження або іншого розпорядження правами на квартиру не може бути укладений без належно посвідченої письмової згоди батька дитини та відповідного органу опіки.

20 вересня 2017 р. відповідачка ОСОБА_3 укладає договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з покупцем ОСОБА_4 за 119 515 грн.

Але за законом ОСОБА_3 належало лише 1 / 4 частка у відчужуваній квартирі, а право власності за покупцем ОСОБА_4 приватний нотаріус ДМНО Златова Н.А. зареєструвала на 1 цілу частку квартири (договір НМТ 245422 і посвідчувальний напис; рішення № 37182220).

Цим обмежено права, зокрема, малолітньої дитини, якій з 01 жовтня 2013 р. належить 1/4 частка в зазначеній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин не може суперечити інтересам малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, незаконне заволодіння майном. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У данному випадку заінтересованою особою, права якої порушені укладеним 20 вересня 2017 р. між відповідачами договором купівлі-продажу квартири, є малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яком з 01 жовтня 2013 р. належить 1 / 4 частка в вищезазначеній квартирі.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 «про визнання нікчемним договору купівлі-продажу квартири» - підлягають задоволенню.

Крім того, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави і судовий збір за розгляд даного позову у суді та від сплати якого позивач звільнений відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягнути солідарно з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн. за подання позивачем до суду позовної заяви.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 третя особа: Управління-служба у справах дітей Бабушкинської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_5 , «про визнання нікчемним договору купівлі-продажу квартири» - задовольнити.

Визнати нікчемним правочином договір від 20 вересня 2017 р. купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя

Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська В.І. Томаш