П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня2019 року м. Київ

Справа № 375/1210/15-ц

Провадження: № 22-ц/824/840/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Глухенька М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просила стягнути з відповідачів непогашений кредит в сумі 437 658,97 доларів США, несплачені відсотки в сумі 53 891,28 доларів США та штраф в сумі 117 144,30 грн., сума якого визначена 26.12.2013 року додатковим договором між сторонами.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення умов погашення кредиту відповідно до договору, укладеного02.11.2007 року між ВАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1 , згідно умов якого банк надав, а відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 532 818 доларів США під 14,40 % річних строком до 02.11.2022 року, станом на кінець липня 2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком в сумі 553 353,86 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором були укладені договори поруки від 02.11.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Так як відповідач ОСОБА_1 порушив умови погашення кредитного договору, станом на 31.07.2015 року у нього виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 553 353,86 доларів, яка підлягає стягненню як з позичальника, так і з поручителів, у солідарному порядку.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року в сумі 491 550 доларів 25 центів США та 1178144 грн. 30 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави 8000 грн. судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції неналежно оцінив докази на підтвердження недійсності розміру заборгованості. Також судом першої інстанції не було призначено судово-економічної експертизи для встановлення реального розміру заборгованості та не було здійснено самостійного розрахунку. Крім того, позивач у позовній заяві не зазначив, а суд першої інстанції не встановив, підстави застосування штрафних санкцій.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2017 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2017 року вказану справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

19 жовтня 2017 року судом постановлено ухвалу про призначення у справі судової економічної експертизи, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовані Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до пункту 8 частини 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 2 жовтня 2018 року, днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» № 185 (69/40).

В порядку, визначеному пункту 3 частини 1 статті 31 ЦПК України, нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 8 жовтня 2018 року справу призначено судді-доповідачу Невідомій Т.О. у складі колегії суддів: головуючий суддя Невідома Т.О., судді Гаращенко Д.Р., Пікуль А.А.

7 лютого 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи разом з матеріалами даної цивільної справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року провадження у даній справі поновлено.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Надра» - Калантай М.А. проти апеляційної скарги заперечував, вказував, що наданий Банком розрахунок є вірним.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови погашення кредитного договору і станом на 31.07.2015 року у нього виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 553 353,86 доларів США, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, якими є: копія Кредитного договору № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року; копії договорів поруки до кредитного договору №85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року; довідка розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2015 року; додатковий договір від 26.12.2013 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року з додатком (графік встановлення щомісячної суми мінімально необхідного платежу, з якого узгоджена між сторонами сума штрафу). При цьому, суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи, оскільки вважав, що вказане клопотання направлене не на встановлення істини у справі, а заявлене лише з метою затягування процесу, так як з вересня 2015 року дане питання не було порушене перед судом, а представники відповідача як і сам відповідач не заявляли клопотання про призначення будь-якої експертизи.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія повністю погодись не може виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року, укладеного між ВАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1 , поручителями якого згідно договорів поруки від 02.11.2007 виступили ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивач надав, а відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 532 818 доларів США під 14,40 % річних строком на 180 місяців, тобто на 15 років - до 02.11.2022 року. Відповідно до п.п.3.3.3 договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати мінімальний платіж в сумі 7 319 доларів США.

Так як ОСОБА_1 порушив умови погашення кредитного договору і станом на 31.07.2015 року у нього виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 553 353,86 доларів США, позивач просив стягнути з нього непогашений кредит в сумі 437 658,97 доларів США, несплачені відсотки в сумі 53 891,28 доларів США, всього 491 550,25 доларів США та штраф в сумі 1178144,30 грн., сума якого визначена 26.12.2013 року додатковим договором між сторонами про внесення змін та доповнень.

Так, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи вірно встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, виходячи з наступного.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України).

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 102, 103 ЦПК України передбачено, що суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач на підтвердження заявлених позовних вимог надав розрахунок станом на 27 травня 2015 року (а.с.5-7).

ОСОБА_1 з вказаним розрахунком не погоджувався та заявляв клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, яке було задоволено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року з метою всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи, і потребують спеціальних знань.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 3575/18-45 від 29.01.2019 року убачається, що

- заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту за кредитним договором № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра", згідно проведеного розрахунку, наведеного в Додатку № 2 до вказаного висновку, станом на 31 липня 2015 року підтверджується в розмірі 433 672,60 доларів США;

- заборгованість по відсотках за користування кредитом, нарахованими за користування кредитними коштами за кредитним договором № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра", згідно проведеного розрахунку, наведеного в Додатку № 2 до вказаного висновку, станом на 31 липня 2015 року підтверджується в розмірі 53 891,28 доларів США;

- розрахунок штрафних санкцій по кредитному договору № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра", станом на 31 липня 2015 року в частині суми заборгованості по сплаті пені документально не обґрунтований.

- вирішення питання щодо правових підстав для нарахування штрафу у розмірі 1178144,30 (54514 доларів США), нарахованого по кредитному договору № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра", станом на 31 липня 2015 року не відноситься до компетенції судового експерта-економіста.

Даний висновок експертизи від 29 січня 2019 року є повним, чітким та конкретним. Сумнівів у правильності висновку колегією суддів не встановлено. Стороною відповідача не доведено, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи, чи судом першої інстанції істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертизи.

Отже, наведене є підставою для зміни оскаржуваного рішення в частині розміру стягнутої з відповідача заборгованості та процентів, з 491 550,25 доларів США до 487 563,88 доларів США.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися і з висновками суду про стягнення суми штрафу з огляду на наступне.

За змістом пункту 5 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу щодо погашення кредиту, визначеного підпунктом 3.3.3. пункту 3 кредитного договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих процентів, комісій та штрафних санкцій у строк, визначений у підпункті 4.3.5. пункту 4 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно із п. 5.3. кредитного договору № 85/МК/2007-840 від 02 листопада 2007 року у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.2. 4.3.4. 4.3.11. 4.3.13. 4.3.14. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору, за кожний випадок.

Відповідно до позовної заяви банком нарахована пеня за порушення умов кредитного договору у розмірі 7 289,61 доларів США та нарахований штраф за порушення умов кредитного договору у розмірі 54 514,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2015 року відповідно становить 157 541,41 грн. та 1 178 144,30 грн. (а.с.3). За яке саме порушення умов кредитного договору нарахований штраф позовна заява посилань не містить.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Оскільки банком чітко не визначено підстави нарахування як пені, так і штрафу, суд позбавлений можливості вирішити питання правомірності такого нарахування та виключити можливість подвійної цивільно-правової відповідальності.

Слід також відмітити, що в матеріалах справи наявна копія Додаткового договору про внесення змін та доповнень № 1 від 26.12.2013 р. до кредитного договору №85/МК/2007-840 від 02 листопада 2007 року (т.1, а.с.185-189) та копія Додаткового договору про внесення змін та доповнень № 2 від 24.07.2014 р. до кредитного договору №85/МК/2007-840 від 02 листопада 2007 року (т.1, а.с.190-195).

Додатковим договором про внесення змін та доповнень № 1 від 26.12.2013 р. передбачена сплата відповідачем ОСОБА_1 28.12.2014 пені у розмірі 775,14 доларів США та штрафу у розмірі 53281,8 доларів США, а Додатковим договором про внесення змін та доповнень № 2 від 24.07.2014 р. визначено в графі "пеня, штраф" Графіка платежів, який є додатком до Додаткового договору про внесення змін та доповнень № 2 від 24.07.2014 року, зазначено суму в розмірі 54514 доларів США, термін сплати якої 28.07.2015 року.

При цьому, банківських виписок та даних бухгалтерського обліку ПАТ "КБ "Надра", що підтверджує нарахування штрафу у розмірі 54514 доларів США, нарахованих по кредитному договору № 85/МК/2007-840 від 02 листопада 2007 року, а також детального розрахунку та обґрунтування матеріали справи не містять.

На думку суду, розмір штрафу , визначений 26.12.2013 додатковим договором між сторонами не може бути підставою для стягнення такого штрафу, оскільки сам по собі додатковий договір не фіксує будь-яких порушень умов основного кредитного договору, а також не збільшує рівень відповідальності відповідача ОСОБА_1

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафу з ухваленням нового рішення про відмову в цих позовних вимогах.

Окрім того, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, оскільки судовий збір на користь держави стягнуто з усіх відповідачів солідарно, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8 000 грн. покладаються на всіх відповідачів в рівних частинах.

Понесені ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в цих позовних вимогах.

Зменшити суму заборгованості за договором № 85/МК/2007-840 від 02.11.2007 року, яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15) з 491 550,25 (чотирьохсот дев`ятсот одної тисячі п`ятсот п`ятдесяти) доларів США до 487 563,88 (чотирьохсот вісімдесяти семи тисяч п`ятсот шістдесяти трьох) доларів США.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) в дохід держави 8000 (вісім тисяч) грн. судового збору в рівних частинах, тобто, по 2000 (дві тисячі) грн. з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 4019,40 (чотири тисячі дев`ятнадцять) грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р.Гаращенко

А.А.Пікуль