РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/2586/18

Провадження № 22-ц/4815/771/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н.М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року у складі судді Ковальова І.М., ухвалене в м. Рівне об 11 год. 26 хв., дата складання повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 , в якому просив перевести на ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 16 березня 2015 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , права та обов`язки покупця, як такого, що має переважне право на купівлю нерухомого майна - нежитлового приміщення підвального поверху, загальною площею 114,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на вказане нерухоме майно; скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно: нежитлового приміщення підвального поверху загальною площею 60,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що належить ОСОБА_2 ; нежитлового приміщення підвального поверху, загальною площею 54 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що належить ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 про переведення прав та обов`язків покупця, визнання права власності на нежитлове приміщення, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що єдиним аргументом на який посилається суд в оскаржуваному рішенні, як на підставу для відмови в задоволенні позову, є наявність судового рішення по цивільній справі № 1715/2539/12 від 24.10.2013 року, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме не нежитлове приміщення підвального поверху, загальною площею 114,5 кв.м., в т.ч. торгова площа - 43,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Наявність даного рішення не надавало право ПАТ КБ «ПриватБанк» ігнорувати норми Закону України «Про іпотеку» та здійснювати продаж предмету іпотеки з порушенням прав позивача. Відповідач 1 стверджує, що 06.01.2015 року надсилав позивачу повідомлення в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» щодо переважного права на придбання предмета іпотеки (повідомлення не містить навіть ціни, за якою буде здійснюватися продаж). Крім того, даний лист був надісланий позивачу вже після проведення торгів та визначення переможця торгів, який в подальшому зазначений у договорі купівлі-продажу, як покупець. Не дочекавшись 30-денного терміну встановленого ЗУ «Про іпотеку», 30.01.2015 року відповідач отримує від переможця аукціону ОСОБА_2 кошти в сумі 800000 грн. з призначенням платежу - купівля нерухомості ІD-3104, як частину оплати майбутнього договору купівлі-продажу від 16.03.2015 року. 08.02.2015 року на адресу відповідача 1 повертається конверт з відміткою про те, що лист надісланий 06.01.2015 року не був доставлений «за закінченням терміну зберігання». Відповідач, маючи докази того, що позивач належним чином не повідомлений про продаж предмету іпотеки, 19.02.2015 року замовив проведення оцінки, яка становить 1 595 120,00 грн. В подальшому відповідач 1 25.02.2015 року та 27.02.2015 року отримує від ОСОБА_2 кошти в сумі 180 010,00 грн. та 600 000,00 грн. відповідно. Загальна сума коштів, яку відповідач 1 отримав в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу за період з 22.12.2014 року по 27.02.2015 року становить 1 596 010,00 грн. Дана сума зазначена як ціна погоджена сторонами (п.6 Договору купівлі-продажу від 16.03.2015 року). Вважає, що відповідачем 1 грубо порушено процедуру реалізації предмету іпотеки, чим завдано як збитків позивачу, так і порушено його законне право на переважну купівлю предмету іпотеки. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що банком здійснено продаж майна на підставі рішення Рівненського міського суду по справі №1715/2539/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Банком було скеровано лист на адресу позивача з повідомленням про продаж предмета іпотеки, який позивач не отримав, однак, в силу вимог частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку», за невиконання умови направлення повідомлення визначена відповідальність іпотекодержателя перед позивачем за відшкодування завданих збитків, а не визнання договору недійсним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Судом встановлено: рішенням Рівненського міського суду від 24 жовтня 2013 року в справі №1715/2539/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ROVPGA00000026 від 05 червня 2007 року в розмірі 575 526,88 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення загальною площею 114,5 кв.м., торговою площею 43,6 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 з початковою ціною реалізації 982 982 грн. 50 коп.; нежитлові приміщення загальною площею 197,7 кв.м., основною площею 163,3 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_3 з початковою ціною реалізації 1 497 577 грн. 50 коп.; приміщення магазину загальною площею 99,1 кв.м., основною площею 79,8 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_4 з початковою ціною реалізації 700 637,00 грн. шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем.

16 березня 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк О.А. було посвідчено договір купівлі-продажу (надалі - договір купівлі-продажу) укладений на підставі рішення Рівненського міського суду від 24 жовтня 2013 року справа №1715/2539/12 між ПАТ КБ «Приватбанк», який діяв від імені ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) нежитлового приміщення підвального поверху, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 своє право власності на придбане нерухоме майно зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому просив перевести на ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 16 березня 2015 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , права та обов`язки покупця, як такого, що має переважне право на купівлю нерухомого майна, оскільки є іпотекодавцем.

Правовідносини, які стосуються порядку звернення стягнення на передане в іпотеку майно, врегульовані Законом України "Про іпотеку". Цим Законом визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Договір купівлі-продажу, укладений на підставі рішення Рівненського міського суду від 24 жовтня 2013 року (справа №1715/2539/12) між ПАТ КБ «Приватбанк», який діяв від імені ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) нежитлового приміщення підвального поверху, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ніким не оспорений і є чинним.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що банк, в порушення ст. 38 Закону України «Про іпотеку», не надсилав йому повідомлення щодо переважного права на придбання предмета іпотеки, як іпотекодержателем.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки передбачене статтею 38 Закону України "Про іпотеку", яка встановлює, що у разі, якщо рішення суду про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Відтак, встановлені судом обставини та норми діючого законодавства не дають підстав для переведення прав покупця за позивачем у договорі купівлі-продажу, укладеного на підставі рішення Рівненського міського суду від 24 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк», який діяв від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Бондаренко Н.В.

підпис Хилевич С.В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.