Справа №339/143/19
У Х В А Л А

11 липня 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово - біологічної експертизи молекулярно генетичного аналізу ДНК у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 з позовною заявою, в якій просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 травня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні позивач заявив про призначення судово - біологічної експертизи молекулярно генетичного аналізу ДНК, оскільки заперечує своє батьківство щодо ОСОБА_4 . В клопотанні просить поставити на вирішення експертизи питання чи являється він біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та чи є між ними кровна спорідненість.

Відповідач в підготовче засідання не з`явилася повторно та не подала відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання повідомлялася у встановленому законом порядку ( а.с. 21,30).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.198 ЦПК України, неявка відповідача не є перешкодою для проведення підготовчого засідання.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши клопотання позивача та матеріали справи, суд прийшов до наступного .

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом ( ч.2 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до положення ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування( ст. 78 ЦПК).

Відповідно до роз`яснень викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.

У відповідності до вимог п.8 ч.1 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч.3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити у справі судово - біологічної експертизи молекулярно генетичного аналізу ДНК і отримання її висновку є здобуттям одного з доказів, який буде спрямований на всебічне, повне і об"єктивне вирішення справи, і буде прийматись судом до уваги поряд з іншими здобутими в судових засіданнях доказами.

Як зазначено в п.5 ч.1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Ураховуючи предмет та підстави позову, характер спірних правовідносин, суд вважає, що для проведення експертизи потрібний значний проміжок часу, а тому провадження у справі на час її проведення слід зупинити, а не зупинення провадження у справі може призвести до порушення розумних строків її вирішення.

Отже, керуючись ст. 197, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово - біологічної експертизи молекулярно генетичного аналізу ДНК задовільнити.

Призначити у справі судово - біологічну експертизу молекулярно генетичного аналізу ДНК, на вирішення якої поставити питання :

- чи являється ОСОБА_1 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та чи є між ними кровна спорідненість.

Проведення експертизи доручити експерту науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ( вул. Національної гвардії, 14 м.Івано-Франківськ, 76000) .

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України.

Надати для проведення експертизи матеріали цивільної справи .

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на першу вимогу експертів з`явитись в експертну установу для проведення експертизи із документами, необхідними для встановлення особи, роз`яснивши положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Головенко О.С.