Номер провадження: 22-ц/813/4093/19
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів:

головуючого судді Ващенко Л.Г.,

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (одноособово суддя Ільченко Н.А.) у цивільній справі за поданням державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Назарової В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

05.11.2013 року державний виконавець другого Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Назарова В.В. (далі-держвиконавець ВДВС) звернулась із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 2-483, виданого Томашпільським районним судом Вінницької області 13.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 гривень щомісяця.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2013 року подання держвиконавця ВДВС задоволено, суд обмежив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України.

ОСОБА_1 не погодився з ухвалою суду від 08.11.2013 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає: про наявність будь-яких обмежень щодо виїзду за межі України та наявність виконавчого провадження про стягнення аліментів на виконанні у ВДВС він дізнався під час перетину державного кордону України 16.01.2019 року; з 2003 року він має зареєстроване місце проживання в с. Бурдюг Кельменецького району АДРЕСА_2 Чернівецької області, а з 2012 року він проживає в АДРЕСА_3 ; у 29.09.2013 року він одружився і проживає в м. Ладижин із сім`єю, працює на різних підприємствах з 2013 року; квартиру по АДРЕСА_1 він наймав разом зі стягувачем ОСОБА_2 до фактичного припинення з нею шлюбу в середині 2011 року; з 2011 року він не проживає по АДРЕСА_4 , повістки про виклик до Томашпільського районного суду Вінницької області про розгляд справи щодо стягнення аліментів та постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував; про наявність заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим документом належним чином його не повідомляли, що і стало підставою виникнення заборгованості по сплаті аліментів та внесення подання державним виконавцем про обмеження у праві виїзду за межі України; тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання; на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням повинен бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; в матеріалах справи відсутні будь-які докази вручення постанови про відкриття виконавчого провадження йому, як боржнику, за адресою реєстрації або фактичного проживання, що могло бути підставою для початку виконавчих дій; в матеріалах справи є акт держвиконавця про те, що він не проживає в квартирі по АДРЕСА_1 , що спростовує доводи держвиконавця про його ухилення від виконання судового рішення; держвиконавець не довів і в матеріалах подання відсутні докази того, що він свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а тому суд не мав передбачених законом підстав для обмеження його у праві виїзду за межі України.

ІІІ.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, задовольняючи подання і тимчасово обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України виходив з того, що надані держвиконавцем ВДВС матеріали свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (а.с. 6-6 зворот).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням виконавчого органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ст. 377-1 ч. ч. 1,2 ЦПК України у редакцій, чинній на час прийняття ухвали).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням (ст. 11 ч.2 п.18 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час прийняття ухвали).

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості за сплати аліментів (ст. 6 ч.1 п.5 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну»).

Наведене свідчить про те що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб).

З матеріалів справи вбачається наступне.

06.04.2012 року держвиконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-483, виданого 13.03.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 29.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

13.05.2013 року держвиконавець ВДВС звернувся із поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з підстав ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього рішення суду (а.с. 1-1 зворот).

До подання на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішеннямдержвиконавець ВДВС додав: розрахунок

заборгованості по аліментам станом на 01.11.2013 року, копію виконавчого листа і копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2012 року (а.с.2-4).

Суд першої інстанції, всупереч вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи і не встановив факт ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Приєднані до матеріалів подання розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам, виконавчий лист від 13.03.2012 року та постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2012 року не є тими достатніми доказами, які можуть свідчити про факт ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 станом на 06.04.2012 року (час відкриття виконавчого провадження) був зареєстрований або фактично проживав у м. Одесі по вул. Градоначальницькій, 35/ АДРЕСА_5 .

Суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, має з`ясувати чи дійсно боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань.

Сам по собі факт існування у боржника заборгованості по зобов`язанню перед стягувачем не є підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є оціночним поняттям і доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на держвиконавця, який ініціює питання встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Матеріали справи не містять жодного належного, допустимого і достатнього доказу на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Приймаючи до уваги, що станом на час прийняття судом першої інстанції постанови про задоволення подання матеріали справи не містили належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду, суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення подання держвиконавця ВДВС.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні подання.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4 ЦПК України).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України скасувати.

Відмовити державному виконавцю другого Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Назаровій В.В. у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 26.06.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова