ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2769/18 Номер провадження 22-ц/814/1213/19Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т АН О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 про-житкових мінімумів на дитину відповідного віку, з моменту подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2019 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в порядку наказного провадження - відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою районного суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеля-ційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила оскаржувану нею ухвалу суду - скасувати, справу направити до Ленінського районного суду для вирішення питання про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплата додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Заявник вважає, що оскільки вона зареєстрована та мешкає на території Ленінського району за адресою: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_2 зареєстрований (на час подання заяви про видачу судового наказу) та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , - заява нею подана з дотриманням правил підсудності.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідачем не надавався.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи заявнику у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, районний суд керувався ч. 9 ст. 165 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За нормами ч. 1 ст. 160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених частиною 1 статтею 161 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною першої статті 28 ЦПК України визначено, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, позови про стягнення аліментів можуть бути пред`явлено як за зареєстрованим місцем проживання, так і за місцем перебування позивача.

Зі змісту ч. 9 ст. 165 ЦПК України вбачається, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Аналізуючи положення вказаної процесуальної норми закону, колегія суддів вважає, що дана норма є спеціальною, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням ст. 162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності, а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи).

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції на виконання вимог ч. 4 ст. 165 ЦПК України, направив запит до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання фізичної особи-боржника ОСОБА_2 /а. с. 9/.

Згідно отриманої судом інформації за підписом заступника начальника управління Титаренко С .Ю., за наявними обліками Реєстру територіальної громади Виконавчого комі-тету Полтавської міської ради, - відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні /а. с. 10/.

За таких обставин, враховуючи відсутність можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Разом з тим, відмова у видачі судового наказу не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом до боржника про стягнення аліментів за наявним останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.