Провадження № 22-ц/801/2223/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Перекупка І. Г.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуСправа № 295/10906/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №295/10906/19 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2019 року про закриття провадження у справі, постановлену у складі судді Перекупки І.Г. в м. Житомир,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського апеляційного суду, який обґрунтовував тим, що під час розгляду його апеляційної скарги на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2019 року у цивільній справі №295/16858/18 за його позовом до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідачем було допущено ряд порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття помилкової постанови від 25 червня 2019 року про залишення його апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення- без змін.

Такими діями Житомирського апеляційного суду йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях та погіршенні здоров`я, що позбавило його можливості у реалізації звичок та бажань та спричинило погіршення відносин з оточуючими та інші наслідки негативного характеру.

З цих підстав просив стягнути з відповідача на свою користь 200 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу з підстав порушення Житомирським апеляційним судом норм матеріального та процесуального права під час розгляду його апеляційної скарги на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2019 року у цивільній справі №295/16858/18, що по суті є оскарженням процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи. Оскільки чинним процесуальним законодавством не передбачено можливість оскарження рішень, дій та бездіяльності суду і суддів поза передбаченим процесуальним порядком, а виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд вищої інстанції, позовні заяви (заяви), скарги спрямовані на дії судді, не підлягають розглядові в суді першої інстанції за правилами будь-якого судочинства, у зв`язку з чим дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі за його позовом, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали.

Від відповідача - Житомирського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач проти скарги заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заявив про здійснення розгляду справи у відсутність його представника.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників, які не з`явилися, які належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України встановлені вимоги щодо судового рішення.

Відповідно до цієї норми судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже дотримання норм матеріального та процесуального права є одним із обов`язків суду під час здійснення правосуддя у конкретній справі.

По справі встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2019 року у цивільній справі № 295/16858/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 травня 2019 року - без змін.

Вважаючи, що апеляційний суд під час розгляду його апеляційної допустив порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 22 липня 2019 року звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої таким порушенням.

Статтею 129 Конституції України, статтею 17 ЦПК України встановлено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийняття позовів з таким предметом ( п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади»).

Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Щодо цивільної відповідальності, до якої позивач має намір притягнути Житомирський апеляційний суд, Консультативна рада європейських суддів вважає, що, беручи до уваги принцип незалежності суду: i) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); ii) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; iii) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів).

Якщо держава повинна була виплатити компенсацію стороні через помилку у відправленні правосуддя, саме у держави, а не у сторони справи має бути право притягнути суддю до цивільної відповідальності шляхом подання судового позову (пункт 37 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів).

Такий підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Вирішення у суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

Положеннями статті 1176 ЦК України врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, зокрема, суду.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства», «заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства», «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду, заявлені з підстав, викладених у позовній заяві, яка надійшла до Богунського районного суду м. Житомира 22 липня 2019 року, не підлягають розгляду в порядку як цивільного, так і будь-якого іншого судочинства, оскільки це суперечить основним принципам і засадам цивільного судочинства, які гарантують незалежність суддів при здійсненні правосуддя та право апеляційного (касаційного) оскарження рішення суду та не передбачено нормами процесуального законодавства.

Суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права дійшов обґрунтованого висновку по наявність підстав для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська