Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/555/19
Провадження № 2-о/ 433/182/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2019 року Троїцький районний суд Луганської області

в складі: головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі судового засідання - Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за заявою заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вищезазначена заява, в якій вказано, що рішенням Троїцької районної ради Луганської області 23 скликання 16 сесії № 16/14 від 05 лютого 2001 року ОСОБА_1 передано в постійне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10,2 га із земель запасу Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області для створення селянського (фермерського) господарства. 19 лютого 2001 року ОСОБА_1 зареєстрував селянське (фермерське) господарство «Гамага». В подальшому, ОСОБА_1 отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 10,2 га серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №. Встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначена вище земельна ділянка згідно рішення Троїцької районної ради Луганської області 23 скликання 16 сесії №16/14 від 05 лютого 2001 року, була надана не селянському фермерському господарству «Гамага», а громадянину ОСОБА_1 як фізичній особі для ведення селянського фермерського господарства ще до створення фермерського господарства та останній за життя не переоформив у встановленому законом порядку надане йому право постійного користування земельною ділянкою. Фактично не припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , унеможливлює законне розпорядження такою земельною ділянкою та використання її за призначенням, а також призводить до недоотримання відповідних доходів до місцевого бюджету, що негативно впливає на нормальну діяльність органу місцевого самоврядування та реальне забезпечення гарантованих державою прав громадян. Заявник просить суд встановити факт припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 10,2 га, вартістю 304544 грн 00 коп, розташованої на території Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 10,2 га, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № .

Заявник на задоволенні заявлених вимог наполягає, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направила, заперечень на заявлені вимоги не надходило.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, вважає, що заява має бути задоволена з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно рішенням Троїцької районної ради Луганської області 23 скликання 16 сесії № 16/14 від 05 лютого 2001 року ОСОБА_1 передано в постійне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 10,2 га із земель запасу Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області для створення селянського (фермерського) господарства.

19 лютого 2001 року ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХП від 20 грудня 1991 року (який діяв на момент виникнення правовідносин), зареєстрував селянське (фермерське) господарство «Гамага». В подальшому, ОСОБА_1 отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 10,2 га серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №.

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть № 57 від 19 червня 2012 року.

Зазначена вище земельна ділянка площею 10,2 га яка розташована на території Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області, згідно рішення Троїцької районної ради Луганської області 23 скликання 16 сесії №16/14 від 05 лютого 2001 року, була надана не селянському фермерському господарству «Гамага», яке 19 лютого 2001 зареєстровано Троїцькою районною державною адміністрацією, а громадянину ОСОБА_1 як фізичній особі для ведення селянського фермерського господарства, тобто ще до створення фермерського господарства.

Відповідно до вимог ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно із частиною першою статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті 102-1 ЗК України передбачено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду України від 05 жовтня 2016 року у справі №6-2329цс16.

Так, зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) в силу вимог ЦК України та ЗК України виникає саме на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки та землекористувачем.

З інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за №19-12-0.28-734/114-18 від 18 грудня 2018 року вбачається, що земельна ділянка площею 10,2 га, розташована на території Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області. Нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки складає 304 544 грн.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як зазначалося вище ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою на підставі державного акту на право постійного користування землею та за життя не переоформив у встановленому законом порядку надане йому право постійного користування земельною ділянкою. Між органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та головою селянського фермерського господарства «Гамага» не укладались договори, положеннями яких передбачалась можливість передачі в порядку спадкування права користування чужими земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), тому спадкодавцем користування земельною ділянкою не здійснювалося на підставі договору емфітевзису.

Статтею 1225 ЦК України не передбачено можливість успадкування права постійного користування земельною ділянкою, а ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 1 ст. 102-1 ЗК України передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

Фактично не припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , який на даний час помер, унеможливлює законне розпорядження такою земельною ділянкою та використання її за призначенням, а також призводить до недоотримання відповідних доходів до місцевого бюджету, що негативно впливає на нормальну діяльність органу місцевого самоврядування та реальне забезпечення гарантованих державою прав громадян.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 141 ЗК України, встановлено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, який не передбачає правових наслідків, які наступають у разі смерті особи, тому встановлення факту припинення права користування земельною ділянкою померлою особою, надає можливість для подальшого законного розпорядження даною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.26 ЦК України фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

З частини 4 ст.25 ЦК України вбачається, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, невизначеність із суб`єктом права користування на земельну ділянку, що перебувала у користуванні ОСОБА_1 , виключає можливість належним чином здійснювати повноваження уповноваженого органу, яким є Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою. З огляду на вищезазначене, вивчивши у сукупності у судовому засіданні усі наявні докази щодо заявлених вимог, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 13, 50, 66, 121 Конституції України, ст.ст. 26, 407, 1192, 1166, 1216, 1225 ЦК України, ст.ст. 92, 102-1, 158 ЗК України, керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 89, 142, 206, 211, 258-259, 265, 272, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт припинення права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 10,2 га, вартістю 304544 грн 00 коп, розташованої на території Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 10,2 га, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Суський

07.06.19