Справа №: 398/2994/15-ц
провадження №: 2-п/398/15/19
УХВАЛА

Іменем України

"18" жовтня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Крімченко С.А.,

з участю секретаря Кулікової В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 25 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона, будучи стороною по справі - відповідачем, не приймала участі у справі та взагалі не була повідомлена про розгляд її в суді, вона не отримувала жодної повістки та не була повідомлена про дати судових засідань. Вважає, що ці обставини свідчать про поважність причин її неявки в судові засідання та неповідомлення їх суду. Неповідомлення про розгляд справи позбавило її можливості подавати докази, клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими, визначеними законом, процесуальними правами, що призвело ухвалення неправильного заочного рішення судом. Копію заочного рішення заявник отримала 07 червня 2019 року, заява про перегляд подана 24 червня 2019 року, тому, згідно ч. 3 ст. 284 ЦПК України, вважає, що строк оскарження заочного повинен бути поновлений. В заочному рішенні від 25 грудня 2015 року зазначено, що відповідач не здійснює платежі для погашення кредиту з серпня 2014 року, що не відповідає дійсності, оскільки в серпні та вересні 2014 року заявником здійснювались платежі на погашення кредиту, що підтверджується квитанціями № 47 від 12 серпня 2014 року та № 48 від 23 вересня 2014 року. Неврахування вказаних платежів призвело до надмірного стягнення боргу та необґрунтованого нарахування пені за прострочення вказаних платежів. Внаслідок цього сума боргу, стягнута із заявника заочним рішенням, значно перевищує суму її фактичних зобов`язань перед банком. Крім того, в порушення вимог п. 5.7 договору поруки № 1804507-П від 25 квітня 2008 року банк направив поручителю ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості не за тією адресою, що вказана у договорі поруки. Тому вважає, що банк пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя, а зі спливом цього строку порука припинилась, а отже, суд необґрунтовано стягнув з поручителя заборгованість за кредитним договором.

Заявник в судовому засіданні 13.09.2019 року підтримала свою заяву і просила відкласти розгляд справи. В наступні судові засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі.

Представник АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, направив письмове заперечення, в якому просив розглянути справу без його участі, проти задоволення вимог заяви заперечував, зазначив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були належним чином повідомлені про дату судового засідання, про що зазначено в заочному рішенні, судові повістки та процесуальні документи направлялись на адресу заявника, навмисне неотримання заявником листів, надісланих судом, не може бути підставою для підтвердження неналежного її повідомлення. ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення не надано жодних пояснень та доказів, які можуть вплинути на зміст прийнятого заочного рішення. Платежі згідно квитанцій № 47 від 12 серпня 2014 року та № 48 від 23 вересня 2014 року були враховані в довідці-розрахунку заборгованості та були досліджені судом при ухваленні рішення від 25 грудня 2015 року. Посилання заявника на порушення договору поруки є неналежними, оскільки заявником не надано документів, які б підтверджували повноваження заявника на представництво інтересів поручителя ОСОБА_2 Сторонами було погоджено, що наданий кредитний договір має бути погашений не пізніше 24 квітня 2029 року. Заявником ОСОБА_1 було порушено строк подачі заяви про перегляд заочного рішення. Згідно п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Стаття 228 ЦПК України (в редакції від 2004 року) передбачала, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення суду від 25 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримала 07 червня 2019 року, а заяву про перегляд заочного рішення подала 24 червня 2019 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

25 грудня 2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області було прийняте заочне рішення по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до якого позовні вимоги були задоволені.

Після винесення заочного рішення 25 грудня 2015 року його копії направлялась відповідачам за адресами їх місця проживання, однак отримані ними не були.

29 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу копії заочного рішення від 25 грудня 2015 року, яке отримала 07 червня 2019 року.

25 червня 2019 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 25 грудня 2015 року.

Так, в своїй заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що не була належним чином повідомлена про дати судових засідань, що позбавило її можливості приймати участь в судовому засіданні та надати пояснення з приводу позовних вимог. Однак, згідно повідомлень про вручення поштового відправлення заявник отримувала судові повістки на судові засідання 29 вересня 2015 року, 20 листопада 2015 року, 25 грудня 2015 року (а.с. 73, 84, 94), зверталась до суду із заявою про відкладення розгляду справи (а.с. 78), надавала доручення своєму представникові на ведення її справи в суді (а.с. 79), що свідчить про обізнаність заявника з наявністю справи за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до неї та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до правової позиції викладеної у Рішенні Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України» суд відхилив скаргу на порушення доступу до суду, оскільки позивачі тривалий час не виявляли належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі.

З наведених підстав суд не бере до уваги доводи заявника про те, що вона не була обізнана про дату судового засідання.

Заявник зазначала, що 12 серпня 2014 року згідно квитанції № 47 та 23 вересня 2014 року та згідно квитанції № 48 вона сплатила кошти на погашення заборгованості, що не було враховано судом під час ухвалення заочного рішення. Згідно копій квитанцій, які долучені заявником до заяви про перегляд заочного рішення, 12 серпня 2014 року ОСОБА_1 сплатила 112 доларів США на погашення заборгованості по кредитному договору, 23 вересня 2014 року 37 доларів США. Зазначені суми відображені в довідці-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с. 33) та враховані судом при визначенні суми заборгованості за кредитним договором, що спростовує доводи заявника в цій частині.

В заяві про перегляд заочного рішення заявник зазначає, що вимога про погашення заборгованості направлена поручителю ОСОБА_2 не за адресою, зазначеною в договорі поруки, так як банк до цього часу не направив вимогу за вірною адресою, він пропустив визначений законом строк пред`явлення такої вимоги, тому порука припинилась.

Згідно своєї заяви від 06 квітня 2016 року ОСОБА_2 23 квітня 2016 року отримав копію заочного рішення від 25 грудня 2015 року (а.с. 112), а 20 квітня 2016 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Як одну з підстав для скасування заочного рішення ОСОБА_2 вказував про те, що жодних повідомлень, попереджень про сплату заборгованості він не отримував. Ухвалою від 21 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви. В зв`язку з не усуненням недоліків ухвалою від 16 серпня 2016 року заяву про перегляд заочного рішення було повернуто ОСОБА_2 Тобто поручитель ОСОБА_2 , не усунувши недоліки заяви про перегляд заочного рішення, не забажав підтримувати свої вимоги, в тому числі з підстав неотримання повідомлень, попереджень про сплату заборгованості, а доказів уповноваження її ОСОБА_2 представляти його інтереси в суді заявник не надала.

Відповідно до п. 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року, встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 228 Цивільно-процесуального кодексу України в редакції, що діяла станом на 25 грудня 2015 року, передбачала, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ОСОБА_1 заочне рішення від 25 грудня 2015 року отримала 07 червня 2019 року, а з заявою про перегляд заочного рішення звернулась до суду 25 червня 2019 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 228 ЦПК (в редакції станом на 25 грудня 2015 року).

Згідно ст. 284 ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року ) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України (в редакції станом на 25 грудня 2015 року) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення (п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України (в редакції станом на 25 грудня 2015 року).

Аналогічне положення міститься і в ст. 288 ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) , згідно якого заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин,і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає , що можливо поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Але в задоволенні даної заяви необхідно відмовити, так як ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про час розгляду справи і і докази, на які вона посилається, не мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись п. 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 228, 231, 232 ЦПК України (в редакції станом на 25 грудня 2015 року), суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 25 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.А. Крімченко