Постанова

Іменем України

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 761/5133/15-ц

провадження № 61-18023св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпек»,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД», Головне управління юстиції у м. Києві,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року у складі суддів: Мазурик О. Ф., Левенця Б. Б., Лапчевської О. Ф.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек» (далі - ТОВ «Гіпек»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД»), Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання майнових прав.

Позов мотивовано тим, що 14 квітня 2003 року між первісним інвестором ОСОБА_2 та ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» було укладено договір № 0471/322-32/2(р) про спільну діяльність з дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . За умовами вказаного договору, після закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою первісному інвестору мала бути виділена в натурі «Частка пайовика» у вигляді двох кімнатної квартири на 10 поверсі під будівельним № АДРЕСА_2 , загальною проектною площею 76,6 кв. м, первісний інвестор зобов`язувався внести грошові кошти (пай) у розмірі 65 110 доларів США.

13 червня 2008 року ОСОБА_3 перерахував на рахунок ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» 65 110 доларів США, про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 13 червня 2008 року у відкритому акціонерному товаристві акціонерному банку «Укргазбанк».

28 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 укладено у нотаріальній формі договір відступлення майнового права. При цьому, додатковою угодою від 08 березня 2014 року до договору, було замінено інвестора у договорі на ОСОБА_1 , а також погоджено зміну номеру квартири на АДРЕСА_3 та загальну площу - на 83,8 кв. м.

Вказував, що за договором здійснене повне інвестування, що не заперечується ні ТОВ «Гіпек», ні ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД», однак відповідач, враховуючи умови договору спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу у АДРЕСА_1 , укладеного між відповідачем та ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» 24 жовтня 2001 року за № 0991/241-252, не визнає майнових прав позивача на спірне приміщення.

Зазначав, що він звернувся до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про реєстрацію за ним права власності на квартиру АДРЕСА_3 . Рішенням державного реєстратора було зупинено розгляд його заяви на п`ять днів та в подальшому відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру з підстав не усунення в п`ятиденний термін обставин, що були підставою для зупинення розгляду заяви, а саме не надання особою, яка залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва) до реєстраційної служби у паперовій формі оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копій, засвідчених в установленому порядку.

Посилаючись на те, що неподання відповідачем до реєстраційної служби необхідних документів унеможливлює реєстрацію за ним права власності на спірне нерухоме майно, а він не спроможний подати такі документи, просив з підстав, передбачених статтею 331, 392 ЦК України визнати за ним майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок). Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що у позивача виникли майнові права на спірну квартиру, які не можуть бути реалізовані у зв`язку з тим, що відповідач не подав до реєстраційної служби необхідних документів для реєстрації права власності після прийняття об`єкта в експлуатацію.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду мотивованотим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належності спірної квартири позивачу на праві власності, за таких обставинвідсутні підстави для визнання за ОСОБА_5 майнових прав на об`єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_3 на підставі статей 331, 392 ЦК України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не перевірив обставини справи та обґрунтованість позовних вимог. Суд не прийняв до уваги той факт, що станом на день звернення до суду спірний будинок вже був зданий в експлуатацію, а позивач отримав квартиру в натурі за актом приймання-передачі, проте з вини відповідача не міг зареєструвати право власності та залишався власником майнових прав, які не визнають відповідач та третя особа - ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД». Крім того, за положеннями статті 177 ЦК України майнові права є самостійним об`єктом цивільних прав. Правильно зазначивши, що стаття 392 ЦК України встановлює право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, апеляційний суд помилково ототожнив позов про визнання майнових прав на квартиру, які є окремим і самостійним об`єктом цивільних прав, з позовом про визнання права власності на квартиру щодо якої у позивача існували майнові права та яка є окремим майном у переліку об`єктів цивільних прав.

17 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди установили, що між ТОВ «ГІПЕК» та ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» укладений договір спільної діяльності з будівництва житлово-громадянського комплексу у АДРЕСА_1 , 58 від 24 жовтня 2001 року № 0991/241-252. На підставі пункту 4.3.2. цього договору ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» отримала право залучати кошти юридичних і фізичних осіб для інвестування будівництва зазначеного об`єкту.

14 квітня 2003 року між ТОВ «Консоль ЛТД» та ОСОБА_6 ( США ) укладено договір про спільну діяльність з дольової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку № 0471/322-32/2(р).

Спільне українсько-хорватське підприємство «ГІПЕК», в подальшому перереєстроване у ТОВ «Гіпек» на підставі пункту 27 рішення Київської міської ради від 10 липня 2003 року за № 638/798, уклало з Київською міською радою договір оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу з підземним паркінгом.

Дозвіл на виконання будівельних робіт за № 0384-Шв/Р від 28 травня 2008 року видано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

28 жовтня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір відступлення майнового права, за яким первісний пайщик ( ОСОБА_3 ) передав свої права, а новий пайщик - ОСОБА_4 прийняла на себе вимоги останнього за договором про спільну діяльність з дольової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку, про фінансування будівництва квартири в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка повинна складатися з двох кімнат, загальною площею 76,60 кв. м та має бути розташована на 10 поверсі будинку будівельний номер квартири АДРЕСА_2 та отримання її у власність, а також сплачує первісному пайщику її вартість.

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 03 грудня 2013 року видано Сертифікат серії ІV № 49 відповідності закінченого будівництвом об`єкта: «Будівництво житлово-громадського комплексу на АДРЕСА_1 (І черга будівництва, 4-х секційний будинок)», згідно якого замовником об`єкта є ТОВ «Гіпек».

20 лютого 2014 року складено Акт приймання-передачі, за яким ТОВ «Консоль ЛТД» передала, а позивач прийняв квартиру АДРЕСА_3 .

08 березня 2014 року додатковою угодою було внесено зміни до договору № 0471/322-32/2(р) від 14 квітня 2003 року, а саме: змінено преамбулу договору, де замість інвестора ОСОБА_4 стороною договору і новим інвестором зазначено ОСОБА_1 ; змінено номер квартири на № АДРЕСА_8 та вказано загальну площу квартири згідно технічного паспорту 83,8 кв. м.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 грудня 2014 року № 630 новозбудованому житлово-громадському комплексу (1 черга будівництва, 4-х секційний будинок) у Шевченківському районі м. Києва присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1 .

Рішенням № 19271185 від 11 лютого 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав власності на вищевказану квартиру з тих підстав, що заявником не подано у встановлений термін оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Як на підставу позову ОСОБА_1 посилався на повну сплату первісним інвестором вартості будівництва житла та неможливість надання останнім до реєстраційної служби документів, необхідних для реєстрації за ним права власності на квартиру.

Відповідно до вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 130 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час розгляду справи, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Згідно статей 33, 36, 119 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень статті 33 ЦПК України. Якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (стаття 33 ЦПК в редакції, яка діяла на час розгляду справи). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

ОСОБА_1 звернувся з позовом саме до ТОВ «Гіпек».

Проте, договір про спільну діяльність з дольової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку № 0471/322-32/2(р) від 14 квітня 2003 року укладено з ТОВ «Консоль ЛТД».

Будь-яких договірних відносин між ОСОБА_1 (його попередником) та ТОВ «Гіпек» щодо спірної квартири не існує, а взаємовідносини, які виникли між ТОВ «Гіпек» та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», на права позивача не впливають.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 липня 2018 року у справі № 761/9140/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 461/19689/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 761/4669/15-ц.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Гіпек» є неналежним відповідачем у цій справі.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до неналежного відповідача, суд першої інстанції повинен був роз`яснити йому право на заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі у справі ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» не як третю особу, а як співвідповідача.

Проте, судом першої інстанції не дотримано вказаних вимог цивільного процесуального законодавства України, що призвело до ухвалення помилкового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Статтею 303 ЦПК України процесуально визначено межі розгляду справ в апеляційній інстанції.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, не має процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені місцевим судом.

Враховуючи те, що ТОВ «Гіпек» є неналежним відповідачем за договором про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 0471/322-32/2(р) від 14 квітня 2003 року, позов не підлягає задоволенню саме з цих підстав.

Суди розглянули по суті спір щодо неналежного відповідача, що є підставою скасування судових рішень у справі із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовуз інших підстав.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Керуючись статтями 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек» про визнання майнових прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

С. П. Штелик