Справа № 576/621/19
Провадження № 2/576/264/19
05 липня 2019 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області
суддяУсенко Л.М.
секретар судового засіданняТереня Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 576/621/19
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3
провизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
учасники справи та представники:не з`явились
26 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що йому на підставі договору дарування, посвідченого 06 серпня 1997 року державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори № 1394 на праві приватної власності належить 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками цього будинку є інші особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яким належить по ј частині будинку, ОСОБА_4 , якому належить 14/50 частин будинку.
У належній позивачу частині будинку зареєстрований також ОСОБА_2 , який ніколи там не проживав. Відповідач не є членом сім`ї позивача, у будинку не проживає понад 7 років, не приймає участі в утриманні домоволодіння, не сплачує комунальні послуги.
Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею 11/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 29).
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином; ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно актового запису про смерть № 351 від 27 листопада 1985 року (а.с. 36).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 06.08.1997 року є власником 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 25 березня 2019 року № 103, вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за: ј частина за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений Глухівською держнотконторою р-р № 1589 від 25.07.1967 р., ј частина за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Глухівською міською держнотеонторою р-р № 545 від 13.02.2001 р., 11/50 частин за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Глухівською міською держнотконторою р-р № 1394 від 06.08.1977 р., 14/50 частин за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Глухівською міською держнотконторою р-р № 1-2343 від 25.09.2007 р. (а.с. 14).
У вказаному будинку з 30.11.2011 року зареєстрований ОСОБА_2 , що вбачається з копії будинкової книги (а.с. 7-9).
Також у відповіді Глухівської міської ради від 28.03.2019 р. № 227/01-12 (а.с. 20), що надана на запит суду, та довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 21.03.2019р. (а.с. 11), виданій Центром надання адміністративних послуг Глухівської міської ради, місце реєстрації ОСОБА_2 вказано АДРЕСА_1 .
Із довідок виданих виконавчим комітетом Глухівської міської ради від 30.09.2015 р. № 3879, від 20.09.2016 р. № 1376, від 21.03.2019 р. № 575 вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за місцем реєстрації з 30.11.2011 року по даний час (а.с. 10, 12, 13).
З копії актового запису про смерть № 351 від 27.11.1985 року, наданої на запит суду вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 36).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
У ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР вказано, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство.
Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 34 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, виходячи з чого його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатила при поданні позовної заяви в сумі 768,40 грн. (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 05 липня 2019 року.
Суддя Л.М. Усенко