Номер провадження: 22-ц/813/1673/19
Номер справи місцевого суду: 496/2444/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретарів судового засідання: Томашевської К.В., Драганової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Чорномор`є Плюс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відкрите акціонерне товариство „Одеський домобудівельний комбінат" про визнання майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Біляївського районного суду Одеської області з позовом, який в подальшому уточнювала, до ТОВ «Чорномор`є плюс», третя особа: ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат», та згідно останніх уточнень просила визнати за нею майнові права на об`єкт інвестування - нежиле приміщення, загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ТОВ «Чорномор`є плюс» надати необхідні документи для оформлення права власності на зазначене нерухоме майно та оформити за нею право власності на нежиле приміщення загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 ; вирішити питання стосовно судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 08.06.2005 року між позивачем та забудовником ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» був укладений договір № 40-нж/1-Х про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків, замовником якого було ТОВ «Чорномор`є плюс». Відповідно до умов вказаного договору, позивачу повинні були передати у власність нежиле приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у АДРЕСА_1 .

08.07.2005 року позивачем були внесені в касу ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» грошові кошти у розмірі 291107 грн., що на той час складало 54000 доларів США. Даним договором був встановлений термін здачі будинку, а саме: 1 квартал 2007 року, однак про здачу будинку в експлуатацію позивача не повідомлено, у зв`язку з чим вона звернулася до ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» з даним питанням, але останнього було об`явлено банкрутом, а правонаступником будівництва та розподілу приміщень було визначено відповідача по справі - ТОВ «Чорномор`є плюс». Після звернення до ТОВ «Чорномор`є плюс» позивачу стало відомо, що останнім не визнано договір № 40-нж/1-Х від 08.06.2005 року з незрозумілих обставин, директор ТОВ «Чорномор`є плюс» ОСОБА_2 радив їй звернутися до директора ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» ОСОБА_3 , який в свою чергу радив їй звертатися до ОСОБА_2 . Після неодноразових звернень позивача до ТОВ «Чорномор`є плюс» щодо надання їй зазначеного нежилого приміщення, вона 12.12.2015 року звернулася до Біляївського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в особі ОСОБА_3 . Разом з цим, будинок в якому позивач повинна отримати свою нерухомість, вже зданий в експлуатацію, але ТОВ «Чорномор`є плюс» не виконує зобов`язання за договором № 40-нж/1-Х від 08.06.2005 року та позбавило її права на отримання нерухомого майна, у зв`язку з чим вона звернулася з даним позовом до суду.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 серпня 2016 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовльнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першою інстанцією норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦГЖ України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального

права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч.3 цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості заявлених вимог, які визнав такими, що не суперечать загальним засадам судочинства та з пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем до ухвалення рішення, пославшись на відсутність поважних причин пропуску строку позовної давності.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком суду не погоджується з нижче наведених підстав.

Судом встановлено, що:

- 08.06.2005 року між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_1 був укладений договір № 40-нж/І-Х про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків, відповідно до якого предметом договору є інвестування та здійснення будівництва сторонами житлового будинку, будівельний АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2.2.1 і п. 2.2.2 договору ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» зобов`язується виконати будівельно-монтажні роботи на житловому будинку будівельний АДРЕСА_1 на суму 291107,00 грн. Після введення в експлуатацію вказаного житлового будинку в першому кварталі 2007 року передати у власність ОСОБА_1 нежитлове приміщення АДРЕСА_1-нж і 1-4 в 2-й парадній вказаного будинку (а.с. 6-8);

- ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за зазначеним договором та інвестувала 08.06.2005 року на рахунок ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» грошові кошти у сумі 291107 грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера серії 02 БТ № 660919 (а.с. 9);

- 01.09.2004 року між ТОВ «Чорномор`є плюс» та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» було укладено контракт № 1 на будівництво і інвестування житлових будинків в селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області, відповідно до умов якого ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» зобов`язався виконати на свій ризик власними і залученими силами і засобами всі передбачені замовленням роботи з будівництва п`яти 2-х секційних п`ятиповерхових житлових будинків й внутрішньомайданчикові інженерні мережі до них, трьох 10-ти поверхових житлових будинки в селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області, відповідно до проектно-кошторисної документації, наданої ТОВ «Чорномор`є плюс», здати об`єкт в експлуатацію, а також виправляти недороблення, що виникли у межах гарантійних строків експлуатації з причини неякісного виконання робіт (а.с. 72-78). Вказаний контракт № 1 підписаний директором ТОВ «Чорномор`є плюс» ОСОБА_2 і головою ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 6.2. та п. 6.3. контракту № 1 на будівництво та інвестування житлових будинків у селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області від 01.09.2004 року Замовник (ТОВ «Чорномор`є плюс») перераховує 50 відсотків від вартості виконаних робіт, за мірою їх виконання. Підрядник (ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат») залучає самостійно інвестиції розмірі 50 відсотків від загальної вартості робіт, для проведення фінансування будівництва.

Пунктом 6.4. названого вище контракту № 1 встановлено, зокрема, що отримані квадратні метри, як прибуток від виконання умов цього договору, розподіляються між сторонами в співвідношенні 50% Замовнику, 50% Підряднику.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року, яке набрало чинності, та постановою апеляційного суду Одеської області від 12.06.2018 року (а.с. 199- 201, 202-205) встановлені наступні обставини:

- згідно протоколу розподілу загальної площі житлового будинку від 10.09.2005 року, він є додатком № 1 до Контракту № 1 від 01.09.2004 року про співробітництво сторін по будівництву і інвестуванню 5-поверхового 2-секційного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підписаний головою ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» ОСОБА_3 і директором ТОВ «Чорномор`є плюс» ОСОБА_2 , в додатках до протоколу у Списку нежитлових приміщень під №3 значиться ОСОБА_1 (список також підписаний головою ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» ОСОБА_3 і директором ТОВ «Чорномор`є плюс» ОСОБА_2 ).

- 24.07.2012 року між ТОВ «Чорномор`є плюс» і ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» укладено додаткову угоду № 4 до контракту № 1 на будівництво і інвестування житлових будинків в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області від 01.09.2004 року, зміст якої свідчить про те, що ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» мав право на укладення такого договору (а.с. 123- 127).

Викладене у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

- Крім того, у п. 6 зазначеної додаткової угоди № 4 було передбачено, що невід`ємною частиною даної угоди є додаток № 1 - список квартир, нежилих приміщень і перелік третіх осіб-інвесторів, з якими ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» укладені відповідні договори, спрямовані на отримання такими особами квартир у об`єкті, додаток № 2 - список квартир і перелік третіх осіб- інвесторів, що уклали тристоронній договір, передбачений п. 2 даної угоди.

-згідно з додатком № 1 вбачається, що серед списку нежилих приміщень і переліку третіх осіб- інвесторів є позивач ОСОБА_1 , яка внесла грошові кошти у сумі 291 107 грн. за нежиле приміщення житлового будинку № 1 загальною площею 129,56 кв. м . (а.с. 126).

- станом на теперішній час житловий будинок АДРЕСА_1 зданий до експлуатації.

-відповідачем не виконуються зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 нежилого приміщення, що знаходиться у житлового будинку АДРЕСА_1 .

-договір АДРЕСА_1-нж/І-Х від 08.06.2005 року, а також контракт № 1 від 01.09.2004 року, предметом яких було новозбудоване нерухоме майно, а саме нежиле приміщення, загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 недійсними не визнані.

-умови контракту та договору у вигляді зобов`язання передати ОСОБА_1 у власність об`єкт інвестування, які прийняло на себе ТОВ «Чорномор`є плюс» не виконані товариством.

- враховуючи викладене, вимоги позивача про визнання за нею майнових прав на об`єкт інвестування - нежиле приміщення загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договору АДРЕСА_1-нж/1-Х від 08.06.2005 року, а також зобов`язати ТОВ «Чорномор`є плюс» надати необхідні документи для оформлення права власності на зазначене нерухоме майно та оформити за нею право власності на нежиле приміщення загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 є такими, що не суперечать загальним засадам цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Чорномор`є Плюс" в порядку господарського судочинства заявило позов до Відкритого акціонерного товариство «Одеський домобудівельний комбінат» про розірвання контракту № 1 на будівництво і інвестування житлових будинків в селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області від 01.09.2004 року. В якості підстави заявленого позову ТОВ «Чорномор`є Плюс» з посиланням на частину 2 статті 651 Цивільного кодексу України вказувало на порушення ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" істотних умов контракту, а саме: фінансування будівництва у неповному обсязі; порушення строків виконання будівельних робіт, встановлених додатковими угодами до контракту; допущення несанкціонованих самовільних відхилень від проектно-кошторисної документації.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.04.2012 року у справі № 26- 10-12/48-10-1575, яка вступила в законну силу, апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Одеський домобудівельний комбінат" задоволено. Рішення господарського суду Одеської області від 16.01.2012 року по справі № 26-10-12/48-10-1575 скасовано. В задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю „Чорномор`є Плюс" до Відкритого акціонерного товариства „Одеський домобудівельний комбінат" про розірвання контракту № 1 на будівництво і інвестування житлових будинків в селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області від 01.09.2004 року - відмовлено.

При цьому Одеський апеляційний господарський суд виходив з того, що:

-інвестори уклавши відповідні договори інвестування виразили намір скористатись своїм правом, а у випадку розірвання Контракту № 1 на будівництво та інвестування житлових будинків у селищі Хлібодарське Біляївського району Одеської області від 01 вересня 2004 року інвестори позбавляться свого права на житлову площу;

-товариство з обмеженою відповідальністю "Чорномор`є плюс" не виконало обов`язку по перерахування ТОВ „Одеський домобудівельний комбінат" коштів у сумі 3 180000,00 грн. в строк до 01 серпня 2008 року згідно графіку фінансування і тому саме через невиконання ТОВ "Чорномор`є плюс" своїх обов`язків будівництво 4 та 5 го будинків не було закінчено в строк, який було вказано у Додатковій угоді № 3 до Контракту №1:

-час розгляду справи в суді 5-ти поверхові 2-х секційні будинки №№1,2 і 3 здані в експлуатацію, про що свідчать акти готовності об`єктів до експлуатації від 06.12.2010 року (т.14 а.с.62-76);

-оскільки будівельні роботи з будівництва 3-х з 5-ти будинків на час розгляду справи завершені, і акти вводу в експлуатацію завершеного будівництвом об`єктів підписані усіма контролюючими службами, посилання позивача, що будинки збудовані з відхиленням від проекту, не можуть бути прийняті до уваги, тому що ці відхилення не є істотним порушенням договору;

- при зведенні 4 та 5-го будинків використовувались ті самі технології що й для 1-3 і вони мають всі можливості бути завершеними.

Враховуючи встановлені у справі обставини та обставини, встановлені судовими рішеннями, які вступили в законну силу, учасниками яких були сторони у справі, судова колегія погоджується з висновком районного суду щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ „Чорномор`є Плюс" про визнання за нею майнових прав на об`єкт інвестування - нежиле приміщення, загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ТОВ «Чорномор`є плюс» надати необхідні документи для оформлення права власності на зазначене нерухоме майно та оформити за нею право власності на нежиле приміщення загальною площею 128,1 кв.м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, судова колегія враховує, що ТОВ „Чорномор`є Плюс" не оскаржило висновки, обґрунтування та мотивування, викладені у рішенні Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року щодо обґрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог до ТОВ „Чорномор`є Плюс" по суті і розцінює це, як згоду підприємства з такими висновками суду першої інстанції.

Набувши вірні висновки щодо обґрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог, суд першої інстанції разом з тим застосував позовну давність за заявою відповідача, вважаючи, що позивач пропустила строки звернення до суду без поважних причин та відсутні підстави для поновлення строку позовної давності та захисту порушеного права.

Судова колегія звертає увагу на таке.

У відповідності до ч.І ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Дійсно умовами договору від 08.06.2005 року між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_1 передбачено строк передачі нерухомого майна у власність інвестору після введення в експлуатацію вказаного житлового будинку в першому кварталі 2007 року.

Проте вимоги про передачу нерухомого майна у власність у будь-якому разі не могли бути заявлені інвестором до прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію.

Згідно встановленим у справі обставинам 5-ти поверхові 2-х секційні будинки №№1,2 і 3 здані в експлуатацію у грудні 2010 року, у відповідності до актів готовності об`єктів до експлуатації від 06.12.2010 року.

Таким чином з цієї дати можливо відліковувати початок перебігу строку позовної давності щодо невиконання зобов`язання щодо передачі нерухомого майна у власність позивачу, як інвестору.

Однак відповідно до додаткової угоди № 4 від 24 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Чорномор`є Плюс" та Відкритим акціонерним товариством «Одеський домобудівельний комбінат» сторони підтвердили, що з метою будівництва 23 квартир та 3 нежитлових приміщень ТОВ «Одеський домобудівельний комбінат» залучило інвестицію від фізичних осіб на загальну суму 5 208 424 грн., що еквівалентно 1 995„45 кв. м. площі, зазначеної у додатку № 1 (п.1). Сторони домовилися здійснити комплекс необхідних заходів з участю третіх осіб - інвесторів сторін, направлених на переукладення договорів з такими третіми особами предметом яких є інвестування будівництва квартир шляхом підписання відповідного договору за наслідками укладення якого Сторони продовжують будівництво Об"єкта силами і засобами ТОВ „Чорномор`є Плюс", в той час, як інвестори здійснюють до фінансування на користь забудовника в узгодженому розмірі в сумі еквівалентній 100 доларам США за кожний квадратний метр площі квартири, право на яку виникло у таких осіб на підставі договорів інвестування раніше укладених з ВАТ Одеський домобудівельний комбінат» (п. 2.,3 ). У разі виконання умов п. п. 2, 3 даної додаткової угоди, ТОВ „Чорномор`є Плюс" зобов`язується після доплати передати третій особі - інвестору, яка уклала відповідний договір, передбачений даною Угодою - квартиру, яка відповідає параметрам і вимогам, встановлених сторонами в такому договорі (п. 4). В разі невиконання умов п. п. 2, 3 взаємовідносини між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» і третіми особами - інвесторами продовжують регулюватися на підставі укладеними між ними договорів інвестування, а взаємовідносини між Сторонами - на підставі укладеного між ними Контракту № 1 на будівництву і інвестування жилих будинків в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області протягом строку дії контракту в такому порядку: ТОВ „Чорномор`є Плюс" самостійно за рахунок власних і залучених коштів виконує всі необхідні подальші будівельні роботи за Контрактом, а після завершення будівництва та ведення Об`єкта в експлуатацію передає ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» кількість квадратних метрів в Об`єкті пропорційно сумі, витраченої ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на будівництво Об`єкта виходячи з умов встановлених у п. 1 даної Угоди і відповідно за вирахуванням метрів відносно яких будуть укладені тристоронні угоди.

Невід`ємної частини даної угоди - списку квартир, нежилих приміщень та перлік третіх осіб- інвесторів. Відповідно до додатку 1 вбачається, що ОСОБА_1 є інвестором нежитлового приміщення в будинку № 1 площею 129,56 кв. м. на суму 291 107 грн. з приміткою про подальше надання нежилого приміщення в житловому будинку АДРЕСА_2 (а. с. 123-126).

Таким чином позивач вправі була очікувати виконання відповідачем або пропозицій щодо укладення тристороннього договору або передачу ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» кількості квадратних метрів в Об`єкті пропорційно сумі, витраченої ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» на будівництво Об`єкта виходячи з умов встановлених у п. 1 даної Угоди і відповідно за вирахуванням метрів відносно яких будуть укладені тристоронні угоди.

Оскільки умовами додаткової угоди № 4 від 24 липня 2012 року відповідачем не заперечувалося внесення позивачем інвестиції нежитлового приміщення в будинку № 1 площею 129,56 кв. м. на суму 291 107 грн. відповідно до договору від 08.06.2005 року з ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат», яке діяло в межах укладеного з Відповідачем контракту № 1 від 01.09.2004 року, і як слідство, не заперечувалося право позивача на інвестоване нею нежитлове приміщення в тому числі за рахунок виділення аналогічного приміщення в іншому будинку, позивач вправі був очікувати виконання зобов`язання за додатковою угодою № 4 від 24 липня 2012 року.

Конкретні строки виконання Угодою № 3 від 24.07.2012 року встановлені не були.

Тому застосування судом першої інстанції позовної давності з посиланням на пропуск позивачем позовної давності, відлік якої судом здійснений виключно за умовами договору від 08.06.2005 року між позивачем та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» з 30.04.2007 року без врахування всіх встановлених у справі обставин, в тому числі додаткової угоди № 4 від 24 липня 2012 року до Контракту № 1 від 01.09.2004 року, є необгрунтованим.

Звернувшись до суду з позовом у липні 2016 року позивач вправі розраховувати на судовий захист через порушення відповідачем її права на майно, очікування в отриманні якого підтверджені доказами та засновані на законодавстві.

При таких обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задовлення заявлених вимог у повному обсязі.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 21.06.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 475 справ, що перевищує майже в 3 рази річне навантаження на одного суддю, яке згідно коефіцієнту, визначеного Радою суддів України спільно з ДСА має становити 183 справи на одного суддю на рік.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати процесуальні питання, в тому числі скласти повний текст судового рішення у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 вересня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування - нежитлове приміщення загальною площею 128,1 кв. м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Чорномор`є Плюс" надати ОСОБА_1 документи необхідні для оформлення права власності на нежитлове приміщення загальною площею 128,1 кв. м., що знаходиться в мансардному поверсі у 2-й парадній житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю „Чорномор`є Плюс" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги в загальній сумі 7 277 грн. 57 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.06.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова